Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У вересні 2024 року адвокат Мельник Олександр Сергійович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб, посилаючись на те, що припинили шлюбні відносини, мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, а тому подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 16 вересня 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 15 жовтня 2024 року. 15 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 28 листопада 2024 року. Сторони в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 жовтня 1982 року Бердичівським селищним ЗАГС Коростишівського р-ну Житомирської обл., зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 30, на підтвердження чого позивачем надано оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 1982 року. Прізвище дружини після шлюбу - [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, проживають сторони окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved