Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

12.01.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Ухвалою суду від 16.01.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.07.2021р. сталася ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2021р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була зареєстрована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим, М(Т)СБУ сплатило потерпілому 84 930грн. 81коп. в рахунок відшкодування шкоди. Також позивачем було сплачено 1 520грн. за послуги аварійного комісара. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував позивачу сплачені кошти, позивач просив стягнути з [PERSON] 86 450грн. 81коп. та судовий збір у розмірі 2 684грн. В своєму клопотанні, що надійшло в системі «Електронний суд» 02.12.2024р., представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 11.03.2024р. до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що досудової вимоги від позивача не отримував, оскільки в ній невірно вказана адреса його проживання. Визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, проте просив суд при ухваленні рішення звільнити його від сплати судового збору, враховуючи його майновий стан, а також звільнити від сплати судового збору згідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також, відповідачем було окремо заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України, в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, відповідно до ст.11 ЦПК України, та дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що 11.07.2021р. о 16год.17хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле» днз [NUMBER] , знаходячись на вул. Панікахи, в районі буд.15 у м. Дніпро, своєчасно не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Кіа» днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.№7). Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2021р. у справі № 932/6158/21, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850грн.(а.с.№7). З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2021р. встановлено, що саме через винні дії відповідача сталося ДТП 11.07.2021р. Враховуючи відсутність у відповідача чинного полісу страхування (а.с.№36), позивачем було сплачено потерпілій особі - [PERSON] 84 930грн. 81коп. відповідно до наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.№32), що підтверджується також довідкою № 1 від 27.10.2021р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжною інструкцією № 1106234 від 29.10.2021р. (а.с.№33). Також позивачем були сплачені послуги аварійного комісара в розмірі 1 520грн., направленого для огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с.№34). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п«а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Приймаючи до уваги, що відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2021р. у справі № 932/6158/21, не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та позивачем виплачена потерпілому сума страхового відшкодування, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, який в силу положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право в порядку регресу стягнути з відповідача виплачену суму страхового відшкодування та витрат на аварійного комісара. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо звільнення позивача від сплати судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. В пункті 29 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з посиланням на ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану фізичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. З поданих відповідачем доказів вбачається, що 18.07.2016р. він звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією його трудової книжки ( а.с.№ 76-79). Позивач є батьком трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка згідно інформації, що мітиться в протоколі № 4 від 25.02.2022р. є інвалідом (а.с.№72-75). Позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] (а.с.№105), яка працює в КП «ДОКЛ ім. Мечникова» ДОР (а.с.№104). На підтвердження матеріального стану відповідачем не надано жодного доказу, виписки про його доходи за 2023 рік з податкового органу (з якої б вбачалося, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за 2023 рік), а також не надано банківських документів про відсутність у нього на рахунках (в тому числі на депозитному за наявності) коштів, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору та в задоволенні цього клопотання слід відмовити. Щодо наявності у позивача пільг по сплаті судового збору, встановлених п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю) слід зазначити наступне. В ст. 59 ЦПК України роз`яснено, хто вважається законним представником, а саме права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. В п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову. Пунктом б ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від його оплати можливо, якщо позивачем є батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів. Отже, з аналізу ст. 59 ЦПК України, ст. ст. 5, 8 Закону України «Про судовий збір» можна зробити висновок, що лише особи, які захищають в суді права, свободи та інтереси дітей з інвалідністю мають пільги, встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В даній справі, відповідачем безпосередньо виступає [PERSON] , а тому відсутні підстави для звільнення його від сплати судового бору згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» З огляду на те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь М(Т)СБУ сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2 684грн.(а.с.№37).

Outcome: approved