Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Одеська міська рада 21.02.2023 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва. В обґрунтування позовних вимог Одеська міська рада зазначила, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від\~17.08.2021\~року № 2589 належить квартира [ADDRESS] загальною площею 37,8 кв.м., розташована на першому поверсі вказаного багатоквартирного житлового будинку. 08.08.2022 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства за результатами якого складено акт. В ході обстеження зафіксовано проведення [PERSON] будівельних робіт з реконструкції вищезазначеної квартири шляхом влаштування прибудови на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та дверного прорізу в несучій стіні в бік двору житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції квартири з влаштуванням прибудови та дверного прорізу не видавались. Станом на 24.02.2022 року інформація щодо реєстрації дозвільних документів за даною адресою в Реєстрі будівельної діяльності відсутня. 17.06.2022 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна №\~ТІ01:2423-1411-5665-2101, в якому відображена прибудова загальною площею 8,3 кв.м. Також, 17.06.2022 року ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» за підписом експерта [PERSON] видано довідку № 466194, відповідно до якої загальна площа квартири збільшена із 37,8 до 46,6 кв.м. за рахунок виявлення технічних розбіжностей при підрахунку загальної та житлової площі у зв`язку із уточненням лінійних розмірів та площ приміщень та зроблено висновок, що проведення вказаних будівельних робіт не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Проте, Одеська міська рада зазначає, що дані відомості не відповідають дійсності, оскільки загальна площа квартири збільшилась за рахунок влаштування прибудови на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Одеса. Таким чином, у вищезазначені технічний паспорт та довідку від \~17.06.2022 року внесені недостовірні дані. У подальшому, 24.06.2022 року на підставі вказаних документів державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Ю.В. прийнято рішення за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] та змінено загальну площу квартири з 37,8 кв.м. до 46,6 кв.м. У зв`язку із зазначеним, Одеська міська рада наголошує, що [PERSON] самовільно здійснено прибудову до квартири із зайняттям земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Виходячи із вищевикладеного позивач просить суд: Скасувати рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Юрія Вікторовича від 20.06.2022 року за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856918751101), щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. Зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника подітків: [NUMBER] ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення прибудови площею 8,3 кв.м. Стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника подітків: [NUMBER] ) судові витрати на користь Одеської міської ради (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради: ідентифікаційний код: 26302537, р/р\~UA 808201720344250211000034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) у сумі \~6710 \~грн. \~00 коп. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі № 522/3442/23 та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 року заяву позивача Одеської міської ради про забезпечення позову у справі задоволено та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2023 року витребувано від державного реєстратора належним чином засвідчену копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . В судових засіданнях представник позивача просила задовольнити позов в повному обсязі, дала пояснення згідно з позовною заявою. Представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог, 01.10.2024 року надав до Приморського районного суду м. Одеси додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що довідка експерта та технічний паспорт станом на день розгляду справи не визнані будь-яким судовим рішенням недійсними, вирок суду про визнання будь-якої особи винною у підроблені та/або внесенні недостовірної інформації до документів матеріали справи не містять, Одеською міською радою такі докази до матеріалів справи не надано. Крім того, представник відповідачки зазначив, що матеріали справи не містять приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності [PERSON] , а також, що спірний об`єкт нерухомого майна не має фундаменту та не прив`язаний до земельної ділянки, а є навісом (балконом). У зв`язку із цим, представник позивачки наголошує, що належним позивачем у даній справі має бути орган державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки сама земельна ділянка не забудовувалась. Суд, вислухавши сторони у справі, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.08.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С. прийнято рішення № 59877578 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 37,8 кв.м., за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2589. У подальшому, 24.06.2022 року державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Ю.В. на підставі технічного паспорта від 17.06.2022 року № ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовленого ФОП [PERSON] та інформаційної довідки від 17.06.2022 року № 466194, виданої ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», прийнято рішення № 6378570 про внесення змін до розділу, відкритого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] , за яким здійснено змін загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. та додано до розділу вищевказані технічний паспорт та інформаційну довідку. Так, із матеріалів технічного паспорта від 17.06.2022 року № ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовленого ФОП [PERSON] вбачається наявність прибудови до квартири [ADDRESS] , розташованої на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 8,3 кв.м. Відповідно до інформації, зазначеної у інформаційний довідці від 17.06.2022 року № 466194, виданої ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» згідно проведеної технічної інвентаризації квартири були виявлені технічні розбіжності при підрахунку загальної та житлової площі у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, і не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також згідно п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 406. Загальна площа квартири складає 46,6 кв.м. та житлова площа 19,4 кв.м. 08.08.2022 року представником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із залученням спеціалістів Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» здійснено комісійне обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено відповідний акт. Так, у зазначеному акті зафіксовано проведення [PERSON] будівельних робіт з реконструкції вказаної квартири шляхом влаштування прибудови на прибудинковій території загального користування, яка належить територіальній громаді м. Одеси та дверного прорізу в несучій стіні в бік двору житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції квартири [ADDRESS] з влаштуванням прибудови та дверного прорізу в несучій стіні не видавались. Відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності станом на 24.02.2022 року інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво за даною адресою відсутні. Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 31.08.2022 року № 01-18/894 зазначив, що рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , Одеською міською радою не приймались. Таким чином, органом державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що загальна площа квартири [ADDRESS] збільшилась з 37,8 кв.м. до 46,6 кв.м. внаслідок здійснення самочинної прибудови до квартири із самовільним зайняттям земельної ділянки територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. та за відсутності дозвільних документів на будівництво. Так, відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності. Разом з цим, ч. 1 ст. 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б)\~земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо. Власник земельної ділянки, відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навість якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону, а також інформацію, викладену у листі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 31.08.2022 року № 01-18/894 стосовно того, що Одеською міською радою не приймались рішення щодо передачу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , у власність або користування, суд приходить до висновку про самовільне зайняття [PERSON] земельної ділянки комунальної власності шляхом здійснення на ній самочинного будівництва. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи, що факт здійснення [PERSON] будівельних робіт за відсутності дозвільних документів для цього, а також за відсутності рішення Одеської міської ради про виділення земельної ділянки під забудову, зафіксовано виконавчими органами міської ради, суд приходить до висновку про самочинність прибудови до квартири [ADDRESS] площею 8,3 кв.м. Суд відхиляє доводи представника відповідачки [PERSON] стосовно обов`язкової наявності припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності для задоволення позовної заяви, оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Згідно зі змістом ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Пунктом 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контрою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від\~23.05.2011\~року № 553, передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм. Стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і прави знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України для задоволення позову про знесення об`єкту самочинного будівництва необхідно наявність факту неможливості перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво від такої перебудови. Вищезазначений механізм застосовується уповноваженими виконавчими органами місцевого самоврядування у випадку порушення містобудівного законодавства, будівельних норм та правил. Натомість, суд наголошує, що Одеська міська рада звернулась до суду із підстав самовільного зайняття земельної ділянки самочинно збудованою прибудовою, тобто реалізація власником земельної ділянки права на захист його права власності не ставиться у залежність від необхідності реалізація органами державного архітектурно-будівельного контролю своїх повноважень у сфері містобудівної діяльності. У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 та від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а (зроблено висновки про те, що «…правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови». Тобто, власник земельної ділянки, а саме Одеська міська рада, не має дотримуватись вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України у випадку порушення її права власності на земельну ділянку. Крім того, суд відхиляє посилання представника відповідачки стосовно відсутності у об`єкта самочинного будівництва фундаменту та прив`язки до земельної ділянки, оскільки із матеріалів фотофіксації вбачається наявність конструкцій, розташованих на земельній ділянці, які з`єднують земельну ділянку та самочинний об`єкт нерухомості, доступ до якої обмежено, що перешкоджає Одеській міській раді вільно розпоряджатись належною їй земельною ділянкою. Суд зазначає, що представник позивача не спростував належними та допустимими доказами факт відсутності у [PERSON] дозвільної документації та правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташовано самочинний об`єкт нерухомомсті. При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130цс від 04 грудня 2013 року у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Стосовно скасування рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Ю.В. від 20.06.2022 року № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст.\~188\~ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Так, суд зазначає, що основною вимогою Одеської міської ради як власника земельної ділянки комунальної власності є звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови до квартири, а похідною - скасування рішення державного реєстратора щодо внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зміни загальної площі квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно а їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що перелік документів, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, підставами для прийняття державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Ю.В. рішення від 20.06.2022 року № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. стали: - технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна від 07.06.2022 року №\~ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовлений ФОП [PERSON] ; - інформаційна довідка від 17.06.2022 року № 466194, видана ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП». Відповідно до інформації, зазначеної у довідці від 17.06.2022 року № 466194, загальна площа квартири збільшена із 37,8 до 46,6 кв.м. за рахунок виявлення технічних розбіжностей при підрахунку загальної та житлової площі у зв`язку із уточненням лінійних розмірів та площ приміщень та зроблено висновок, що проведення вказаних будівельних робіт не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Проте, суд приходить до висновку, що до вказаних технічного паспорта та інформаційної довідки внесені недостовірні відомості з огляду на те, що прибудова до квартири не могла утворитись внаслідок виявлення технічних розбіжностей при підрахунку та у зв`язку із уточненням лінійних розмірів, оскільки фактично відбулось незаконне будівництво прибудови до квартири із зайняттям земельної ділянки комунальної власності. Більш того, суд зазначає, що договір купівлі-продажу квартири від\~17.08.2021\~року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 2589, є підставою для виникнення права власності виключно на квартиру площею 37,8 кв.м. Частиною 2 ст. 376 ЦК України регламентовано, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~35\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~після набуття\~права на\~земельну ділянку\~та відповідно\~до її\~цільового призначення\~замовник може\~виконувати підготовчі\~роботи, визначені будівельними нормами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється. Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та, відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Тобто, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку, що [PERSON] зроблено не було та отримати відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності немає. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. У постанові від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідачки стосовно того, що довідка експерта та технічний паспорт станом на день розгляду справи не визнані будь-яким судовим рішенням недійсними, а також стосовно відсутності вироку суду про визнання будь-якої особи винною у підроблені та/або внесенні недостовірної інформації до документів, оскільки вказані довідка та технічний паспорт не є правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна, розташований на ній, а є лише визначенням технічного стану майна, відповідно і не можуть бути визнані недійсними або скасованими в судовому порядку. Так, суд зазначає, що у даному випадку належними документами для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт зі збільшеної площею мають бути правовстановлюючі документи на земельну ділянку та декларація про готовність до експлуатації об`єкта. Отже, із вищенаведених обставин вбачається, що рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Ю.В. від 20.06.2022 року № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. підлягає скасуванню у судовому порядку як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт самочинного будівництва, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно прибудований об`єкт до квартири площею 8,3 кв.м. Таким чином, суд вважає, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради самовільно зайнята Корніловою М.В. самочинною прибудовою до квартири, а тому підлягає звільненню шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва за рахунок [PERSON] .. Зайняття зазначеної земельної ділянки є неправомірним, з огляду на те, що дана земельна ділянка Одеською міською радою не відводилась для цієї мети. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України\~зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтування та доведення позовних вимог Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта нерухомого майна. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь Одеської міської ради належить стягнення судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 6\~710 грн. 00 коп.

Outcome: approved