Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У лютому 2024 року\~позивач звернувся до суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит та звернення стягнення на предмет застави, яким просив: -стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, яка станом на 08.12.2023 становить\~540 199,92 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн.; -в рахунок погашення заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, яка станом на 08.12.2023 становить\~540 199,92 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн., звернути стягнення на предмет застави за договором застави майна №622/0289/1 від 24.09.2020 року, - автомобіль TOYOTA, модель Camry, тип легковий - загальний/CAR-GENERAL СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ/BLACK, об`єм двигуна 2494, який належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження»; -стягнути судовий збір у сумі 16\~206,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 24.09.2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №622/0289, відповідно до якого останньому надано кредит у сумі 551812,00 грн., зі сплатою 9,99% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 23.09.2027 строком на 84 місяці, на здійснення оплати за автомобіль марки TOYOTA, модель Camry 2020 року випуску, за договором купівлі-продажу. Зобов`язання позичальника за вказаним договором забезпечено Договором застави майна №622/0289/1. Предметом застави є рухоме майно - автомобіль TOYOTA, модель Camry, тип легковий - загальний/CAR-GENERAL СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ/BLACK, об`єм двигуна 2494, придбаний за Договором купівлі-продажу автомобіля №618А/20 від 04.09.2020, укладений між заставодавцем та продавцем транспортного засобу ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД». Позичальник [PERSON] прийняті на себе зобов`язання не виконав, станом на 08.12.2023 має заборгованість, яка становить\~540 199,92 грн., та яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн.; яку Банк просив стягнути з відповідача. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором, банк просив в рахунок погашення заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, звернути стягнення на предмет застави за договором застави майна №622/0289/1 від 24.09.2020 року, - автомобіль TOYOTA, модель Camry 2020 року випуску. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа розглянута з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання смс-повідомлень (а.с.113,137,154,161,173), причини неявки суду не повідомив; у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представники відповідача, кожен окремо, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом надіслання смс повідомлень. Згідно ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи. В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із\~зволіканням у\~розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.09.2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №622/0289, відповідно до якого останньому надано кредит у сумі 551812,00 грн., зі сплатою 9,99% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 23.09.2027 строком на 84 місяці, на здійснення оплати за автомобіль марки TOYOTA, модель Camry 2020 року випуску, за договором купівлі-продажу №618А/20 від 04.09.2020 (а.с.11-17, 24-29). Відповідно до пункту 2.1. Договору про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.3 Кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання транспортного засобу за Договором купівлі - продажу. Підпунктом 2.4.1 пункту 2.4 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 9,99% річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Відповідно до пункту 2.4 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного в цьому Договорі. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, виходячи з кількості днів користування Кредитом у місяці - 30 днів, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді. У разі прострочення Позичальником погашення платежів за Кредитом, на фактично прострочені платежі за Основною сумою боргу по Кредиту, проценти нараховуються за методом факт/факт за кожний день прострочення. При нарахуванні процентів за користування Кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування Кредитом. Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2. Кредитного договору Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок Продавця Транспортного засобу ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД», код отримувача 23946642, № [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851. Відповідно до підпунктів 3.3.1, 3.3.2 пункту 3.3. Кредитного договору всі платежі за цим договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком коштів з поточного рахунку та згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за ним робочий день. При цьому, зобов`язання Позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк за умови наявності достатньої суми коштів на Поточному рахунку і списання їх в погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або іншим неробочим днем. У відповідності до підпункту 3.3.3 п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 9157,88 грн. 88 коп. шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором. Перший ануїтетний платіж Позичальник сплачує до 23 жовтня 2020 року, в подальшому - не пізніше 23 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення Кредиту та процентів Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення Кредиту, визначеної цим Договором. У відповідності до підпункту 3.3.4 пункту 3.3 Кредитного договору, якщо сума коштів, що надійшла в повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) менша розміру, вказаного у підпункті 3.3.3. цього Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати погашення простроченого платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 9.2. Кредитного договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит №622/0289, між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір застави майна №622/0289/1 від 24.09.2020. Предметом застави є рухоме майно - автомобіль TOYOTA, модель Camry, тип легковий - загальний/CAR-GENERAL СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ/BLACK, об`єм двигуна 2494, який належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Заставна вартість предмету застави за згодою сторін складає 794\~274,00 грн. Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 Договору застави №622/0289/1 від 24.09.2020, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником Зобов`язання за Кредитним договором та/або Заставодавцем обов`язків за цим Договором, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Законодавством, Кредитним договором, звернути Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу за Кредитом; проценти за користування Кредитом, комісії, неустойки (пені, штрафи) та інші платежі штрафні санкції, що передбачені та/або які випливають із Кредитного договору, а також витрати і Збитки, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем умов Кредитного договору та/або цього Договору, тощо. Пунктом 5.2. Договору застави встановлено, що випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов`язань, та/або у випадках невиконання Заставодавцем обов`язків за цим договором, а також у Інших випадках, передбачених цим Договором та/або Законодавством, Заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному цим Договором та/або Кредитним договором. Відповідно до підпункту 7.4.1 Договору застави, Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави будь-яким способом, не забороненим законодавством, зокрема за рішенням суду. Підпунктом 4.1.5 пункту 4.1 та пунктом 7.5, Договору застави встановлено, що спосіб звернення стягнення на предмет застави обирається Заставодержателем самостійно та на власний розсуд. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 08.12.2023 становить\~540 199,92 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн. (а.с.39-42). 17.08.2023 Банк надіслав на адресу боржника досудову вимогу про відкликання кредиту та повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов`язань та початок судового провадження у справі (а.с.58,59), які 22.08.2023 отримані відповідачем. Проте, вимога банку не виконана, заборгованість за кредитним договором не погашена. Статтею\~10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549, 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом частин 1, 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (див. пункти 34, 35, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та пункти 6.20-6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.12.2023 заборгованість відповідача становить\~540 199,92 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн., тому, вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, за змістом частин 1, 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, з урахуванням зазначеного, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 3% річних та інфляційні витрати - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Положеннями ч.1 ст.572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржникам якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Матеріалами справи підтверджується не своєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, що свідчить про неналежне виконання зобов`язання в розумінні ст.610 ЦК України та є підставою для задоволення вимог заставодержателя згідно ст.590 ЦК України про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, яка станом на 08.12.2023 становить\~540 199,92 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 473\~413,68 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 66\~555,84 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) \~56,19 грн.;\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом \~99,90 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 74,31 грн., звернути стягнення на предмет застави за договором застави майна №622/0289/1 від 24.09.2020 року, - автомобіль TOYOTA, модель Camry, тип легковий - загальний/CAR-GENERAL СЕДАН-В, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ/BLACK, об`єм двигуна 2494, який належить [PERSON] на праві власності. У частині першій статті 591 ЦК України зазначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно п.7.1. Договору застави №622/0289/1 від 24.09.2020 (а.с.33 зворот) заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором, законодавством, в тому числі, у разі не виконання або не належного виконання заставодавцем умов зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не поверне (повністю або частково), заставодержателю суму кредиту, так/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойка (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із зобов`язання, а також у випадку відкриття господарським судом щодо заставодавця провадження у справі про неплатоспроможність, також в інших випадках, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані заставодавцем у відповідності з цим договором, виявляється (стануть) недійсними. Заставодержатель, зокрема, набуває право вимагати дострокового виконання зобов`язання, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо інша особа набула право стягнення на предмет застави. Згідно п.7.4. Договору застави №622/0289/1 від 24.09.2020, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, будь-яким способом, не забороненим законодавством, у тому числі: за рішенням суду у встановленому законодавством та цим порядку (п.7.4.1); одним із наступних способів звернення стягнення в позасудовому порядку, передбачених цим договором, а саме, передача предмета застави у власність заставодержателя в рахунок виконання зобов`язання, що забезпечується цим договором, та продаж/передача заставодержателем предмета застави третій особі/покупцю будь-яким не забороненим законодавством способом (п.7.4.2); іншими способами, передбаченими законодавством на момент звернення стягнення та умовами цього договору (п.7.4.3). Як встановлено судом, всупереч вимогам Договору застави, відповідач добровільно не передав Заставодержателю предмет застави та правовстановлюючі документи щодо нього. Згідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених\~статтею 26\~цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Cаме таку правову позицію визначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №645/6151/15-ц, у якій, зокрема, наведено: «Особливості містить і стаття 29 зазначеного Закону, якою урегульовано передачу обтяжувачу права власності на предмет забезпечувального обтяження. Обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов`язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону. Боржник або інші обтяжувачі, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна, протягом строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, можуть заперечити проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження до обтяжувана, який ініціює звернення стягнення. Таке заперечення надсилається в письмовій формі обтяжувачу, який ініціює звернення стягнення, та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна. За таких умов обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, повинен задовольнити забезпечену обтяженням вимогу шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону. Якщо заперечення проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження надійшло від іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, може набути право власності на предмет забезпечувального обтяження лише в разі задоволення ним забезпеченої вимоги обтяжувача, який заперечує проти цього. Якщо відповідне заперечення надійшло від боржника, набуття обтяжувачем, який ініціює звернення стягнення, права власності на предмет забезпечувального обтяження можливе на підставі рішення суду. У разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов`язання забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред`являти боржнику інші вимоги у зв`язку з виконанням цього зобов`язання. У разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження усі обтяження відповідного рухомого майна з вищим пріоритетом зберігають чинність, а обтяження з нижчим пріоритетом припиняються. Відповідно до Договору застави №622/0289/1 від 24.09.2020, заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України, іншими способами, передбаченими законодавством. Згідно договору застави визначені цим договором способи звернення стягнення на предмет застави не перешкоджають заставодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет застави, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі виникнення у заставодержателя права звернути стягнення на предмет застави заставодержатель може задовольнити забезпечену заставою вимогу шляхом набуття права власності на предмети застави у порядку, передбаченому чинним законодавством. Заставодавець бере на себе обов`язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет застави до заставодержателя, а також дії, які не є необхідними, але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким. Тобто у вказаному договорі сторони досягли згоди щодо способів звернення стягнення на предмет застави як на підставі рішення суду, так і шляхом позасудового врегулювання, а також передбачили можливість набуття права власності на предмети застави у порядку, передбаченому чинним законодавством. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. Відповідно до частини першої\~статті 11 ЦПК України\~суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет застави у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Суд зазначає, що звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня, про що виснував в постанові від 03 лютого 2016 року Верховний Суд України у справі №6-1080цс15. За таких обставин, оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №622/0289 від 24.09.2020 року, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 16\~206,00 грн.

Outcome: approved