Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

21.10.2024 до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулася [PERSON] (далі також позивач), поданим в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання шлюбу, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 10.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №\~1220. Ухвалою суду від 12.11.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У день судового засідання, 04.12.2024, учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача ні відзиву, ні інших клопотань не надходило. Відтак суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2024 між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 10.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №\~1220. Після укладення шлюбу прізвище подружжя визначено як « [PERSON] ». У шлюбі дітей не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. У позивача відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз припинив своє існування та є формальним. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~11 від 27.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як установлено судом, подальше спільне життя позивача та відповідача, а також збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть (даний факт має істотне значення). Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя не має. Так, відповідно до ч.\~2\~ст.\~112 СК України\~шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.\~3 ч. 2 ст.\~18, ст.\~51,\~ч. 3 ст.\~56, ч.\~1 ст.\~110\~СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову до суду про розірвання шлюбу одним із подружжя. Ураховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі викладеного суд уважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч.\~3\~ст.\~105 СК України). Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, судовий збір в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved