Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

02 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява, сформована в системі «Електронний суд» 01 серпня 2024 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Міньковською А.В., відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №200497421 від 07 квітня 2016 року у загальному розмірі 43335,09 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 29005, 23 грн., суми інфляційних витрат 11715,74 грн. та суми 3% річних 2614, 12 грн., а також судові витрати по справі: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 07 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір №200497421. Відповідно до умов вказаного договору, ПАТ «Банк Михайлівський» надав [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 10354,31 грн. з встановленим строком користування з 07 квітня 2016 року по 07 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ПАТ «Банк Михайлівський» виконав своєчасно та у повному обсязі, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі 910/11298/16 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський», у тому числі за кредитним договором №200497421. Станом на 20 червня 2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 29005,23 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 10066,45 грн., заборгованість за відсотками 18938,78 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість у загальному розмірі 43335,09 грн., яка складається з суми заборгованості 29005, 23 грн., суми інфляційних витрат 11715,74 грн. та суми 3% річних 2614, 12 грн. Ухвалою від 16 вересня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 07 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено кредитний договір №200497421, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» надав [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 10354,31 грн. з встановленим строком користування з 07 квітня 2016 року по 07 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,0001 % (річних) на залишок заборгованості по кредиту. 20\~липня 2020\~року між\~ПАТ «Банк\~Михайлівський» та\~ ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~ було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі 910/11298/16 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.11-22). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 20 липня 2020 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників заборгованість [PERSON] за кредитним договором №200497421 від 07 квітня 2016 року складає 29005,23 грн., де заборгованість за тілом кредиту складає 10066,45 грн., 18938,78\~грн.\~заборгованість за\~доходами (а.с.37). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. На час розгляду справи судом відповідачем не надано власного розрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи викладене,\~ суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №200497421 від 07 квітня 2016 року у розмірі 29005,23 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню. Крім того, позивач відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 11715,74 грн. та три відсотки річних у розмірі 2614,12 грн. за період з 20 червня 2021 року по 20 червня 2024 року. Суд зазначає, що плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі, відповідно до частини 2 \~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (наведену правову позицію викладено у Постанові ВП ВС від 23.05.2018 року у справі №910/1238/17) Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Відповідно до\~Указу Президента\~№ 64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~24\~лютого 2022\~року в\~Україні запроваджено\~воєнний стан,\~який в\~подальшому неодноразово\~продовжувався. Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Дія правової норми у часі пункт 18 має ретроспективну дію і поширюється також на кредитні договори і позики, які укладені до 17 березня 2022 року (закон № 2120 від 15 березня 2022 року). Враховуючи вищезазначене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача\~інфляційних витрат у розмірі 11715,74 грн. та три відсотки річних у розмірі 2614,12 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме, стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати та три відсотки річних, нараховані за період з 20 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) використовується зокрема для підрахунку втрат від інфляції за статтею 625 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, інфляційні витрати за кредитним договором складають 1874,56 грн. (29005,23 х 1,0646281951 29005,23 = 1874,56 грн., де 1,0646281951 індекс інфляції, розрахований за формулою (ІІ1:100)х(ІІ2:100)х…(ІІZ:100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення, виходячи з наступних щомісячних значень інфляції : липень 2021 року 100,10, серпень 2021 року 99,80, вересень 2021 року 101,20, жовтень 2021 року 100,90, листопад 2021 року 100,80, грудень 2021 року 100,60, січень 2022 року 101,30, лютий 2022 року 101,60). Стосовно 3% річних від простроченої суми кредитних платежів у розмірі 29005,23 грн., то за період з 20 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року вони складають 593,62 грн., (29005,23 х 3% х 249 : 366 : 100 = 593,62 грн., де 249 кількість днів за період з 20.06.2021 року по 23.02.2022 року). Отже, стягненню з відповідача підлягають 1874,56 грн. інфляційних витрат за кредитним договором та 3% річних від простроченої суми у розмірі 593,62 грн. Враховуючи викладене,\~оскільки відповідач\~ухиляється від\~сплати заборгованості\~за кредитним\~договором у\~повному обсязі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №200497421 від 07 квітня 2016 року у розмірі 29005,23 грн., 1874,56 грн. інфляційних витрат за кредитним договором та 3% річних від простроченої суми у розмірі 593,62 грн., а всього 31473,41 грн. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір від 15 лютого 2024 року №26, укладений між Адвокатським Бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.26-28) та додаткову угоду до нього від 15 лютого 2024 року (а.с.33), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 23 липня 2024 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7500 грн. (а.с.36). У зазначену суму включається оплата послуг адвоката зі складення позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви 6000 грн., направлення позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд» - 1500 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та пропорційним до предмета спору, отже, таким, що підлягає задоволенню у розмірі 7500 грн. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача належить стягнути: - судовий збір на користь держави, пропорційний до розміру задоволених позовних вимог 1759 грн. 39 коп. (31473,41 грн. х 100 / 43335,09 = 72,63%; 2422,40 грн. х 72,63% = 1759,39 грн.); - витрати на правничу допомогу, пропорційні до розміру задоволених позовних вимог -5447 грн. 25 коп. (7500 х 72,63%=5447, 25 грн.).

Outcome: partial