Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

03.09.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов цивільний позов [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кіяновська А.В., до Новобузької міської ради Миколаївської області за яким позивач просить ухвалити судове рішення про встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 1045 від 27.01.1994 року виданого Новобузькою міською радою Мишеніній Варварі Василівні, [INFO] . Також визнати за [PERSON] , в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування жилого будинку, що розташована в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що після смерті матері [PERSON] , [INFO] , успадкувала усе належне їй майно, в тому числі будинок [ADDRESS] , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30.01.1998 року у Новобузькій державній нотаріальній конторі. На земельну ділянку, яка виділена для обслуговування даного будинку, була виготовлена технічна документація, присвоєно кадастровий номер 4824510100:26:01260009, та отриманий Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Однак, прийняти у спадок вищевказану земельну ділянку в органах нотаріату позивачка до цього часу не змогла, оскільки під час видачі Державного акту на право приватної власності на землю ( серії МК № 1045) допущено помилку в написані прізвища матері позивачки і вказано [PERSON] замість правильного [PERSON] . Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Ця обставина змушує позивача звертатися до суду для захисту своїх спадкових прав. 03.09.2024 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. 07.10.2024 року у підготовче судове засідання сторони та їх представники не з`явились. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кіяновська А.В. у підготовче судове засідання, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника ради, при цьому зазначила в заяві, що позовні вимог позивача [PERSON] вона визнає повністю. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України,проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК Україниу випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] ( а.с.23). 01.11.1949 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , і змінила прізвище на « [PERSON] » ( російською мовою), що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 01.11.1949, яке заповнене російською мовою ( а.с.22). [INFO] в них народилася донька [PERSON] , ( а.с.20), яка 20.07.1985 року зареєструвала шлюб і змінила прізвище на [PERSON] (а.с.21). Як видно Державного акту на право приватної власності на землю, серії МК № 1045, такий виданий [PERSON] , який посвідчував право власності останньої на земельну ділянку, площею 0,1 га, для для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а.с.08). У Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що за даною адресою розміщена земельна ділянка з кадастровим № 4824510100:26:012:0009, власник [PERSON] (а.с.9-12). Даний акт було видано на підставі Рішення виконкому Новобузької міської ради народних депутатів від 23.03.1993 року №96 ( а.с.18-19). 23.02.1988 року [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , склала заповіт, яким заповіла свій будинок за вказаною адресою [PERSON] ( а.с.24). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 07) і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вказану вище земельну ділянку і будинок який знаходився на ній. Із матеріалів спадкової справи за № 279/97 заведеної 22.11.1997 року Новобузькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , судом вставлено що із заявою про прийняття спадщини зверталась її дочка [PERSON] . Крім того, Новобузькою філією Бюро технічної інвентаризації видано довідку-характеристику, згідно якої право власності на будинок [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок. 30.01.1998 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , а саме на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.51) та на земельну ділянку розміром 0,1203 га для ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою ( а.с.52). У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища померлої спадкодавці у свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі, у позивачки виникли перешкоди у реалізації своїх прав на спадщину. У відповідності з п.5 ч.1\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~України ( в ред.2004 р.) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Позивачка просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, що необхідний позивачці для оформлення спадщини, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлій спадкодавці. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на наведене, враховуючи той факт, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, позивачем доведено наявність спадкового майна у спадкодавця - є достатні правові підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved