Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

В серпні 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову вказано,\~що 08.01.2024\~товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Аванс кредит»\~(далі\~ ТОВ\~«Аванскредит»)\~та [PERSON] \~уклали договір\~про надання\~фінансового кредиту\~№10496-01/2024,\~відповідно до\~умов якого\~позичальник отримав\~кредит в\~розмірі 15000\~грн на\~строк 120\~календарних днів,\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~за період\~з 08.01.2024\~по 06.05.2024\~в розмірі\~2,5%\~в день.\~ТОВ «Аванс\~кредит» свої\~зобов`язання за\~договором виконало,\~надавши відповідачу\~кредитні кошти,\~відповідач свої\~зобов`язання за\~договором не\~виконав,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~в розмірі 37884,75\~грн,\~з яких\~заборгованість за\~основним зобов`язанням\~ 11225\~грн,\~26659,75\~грн \~заборгованість за\~нарахованими процентами. 29.05.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 29052024, відповідно до умов якого, право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №10496-01/2024 від 08.01.2024 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 37884,75 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 11225 грн, 26659,75 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. Ухвалою суду від 17.09.2024 у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 08.01.2024 ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] уклали договір договір про надання фінансового кредиту №10496-01/2024, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 15000 грн на строк 120 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом за період з 08.01.2024 по 06.05.2024 в розмірі 2,5% в день (а.с.6-10). Згідно інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_240704145600 від 04.07.2024 на платіжну карту [NUMBER] зараховані кошти в розмірі 15000 грн (а.с.17). Згідно довідки ТОВ «Факторинг партнерс» заборгованість [PERSON] за договором позики №10496-01/2024 від 08.01.2024 станом на 10.08.2024 становить 37884,75 грн (а.с.22). 29.05.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір факторингу № 29052024, відповідно до умов якого, право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №10496-01/2024 від 08.01.2024 перейшло до ТОВ «Факторинг партнерс» в сумі 37884,75 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 11225 грн, 26659,75 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с.23-25), що підтверджено також і даним реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.26). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. Поміж того, у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 13000 грн понесених витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України за\~результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч 3, 4 ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.12, 46, 56\~ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п.4\~ст.62 ЦПК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України» . Згідно ст.\~26\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Відповідно до вимог статей\~137,\~141 ЦПК України\~на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 дійшла висновку про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України) При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи позивач разом з позовною заявою надав Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладений з адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.35-36), заявку на надання юридичної допомоги №116 (а.с.38), акт про надання юридичної допомоги (а.с.39). Однак жодних документів, які б підтверджувал факт оплати наданих послуг (квитанції, платіжного доручення) до позовної заяви не додано. Платіжну інструкцію №0453890000 від 15.08.2024 (а.с.37 зворот) про перерахування ТОВ «Факторинг партнерс» для отримувача коштів АО «Лігал ассістанс» 91000 грн суд не вважає достатнім доказом оплати за надання правничої допомоги саме по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №10496-01/2024 від 08.01.2024, оскільки такий платіж у вказаній платіжній інструкції жодним чином не ідентифіковано. За таких\~обставин вимога\~позивач щодо\~стягнення витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~до задоволення\~не підлягає.\~ Позовні вимоги позивача задоволено на 100%, а тому підлягає до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved