Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У січні 2024 року адвокат Ємець Світлана Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сила [PERSON] , [INFO] до виповнення 23 років та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем передбачених законодавством обов`язків по утриманню дитини. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 22 березня 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, разом з уточненою позовною заявою, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до виповнення 23 років; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками 04 квітня 2024 року та повторно 15 травня 2024 року надсилалася на адресу його зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом з повідомлення про вручення, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Як передбачено ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4). Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Як встановлено судом, сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 25 червня 2005 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 670. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №3225, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №4038. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року у справі № 753/18939/21 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем, що підтверджується Інформацією про їх зареєстроване місце проживання. Як зазначає позивач, в березні 2022 року після початку військового збройного вторгнення російської федерації в Україну вона з дітьми вимушена була виїхати за кордон до Республіки Польща. Відповідач не цікавився їхнім життям, телефонував вкрай рідко та не надав матеріальної допомоги на утримання дітей, не зважаючи на прохання позивача. Після повернення позивача з дітьми у жовтні 2022 року в Україну, відповідач так само не надає допомоги на утримання дітей і фактично позивач їх утримує самостійно. Згідно з довідкою про доходи від 07 грудня 2023 року, позивач працює у ФОП [PERSON] з 22 січня 2009 року і її дохід за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року складає 40 200 грн. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] навчається у Київському національному університеті театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого на 1 курсі очної (денної) форми навчання в Інституті екранних мистецтв за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Згідно з наявною у матеріалах справи квитанцією, позивач 01 вересня 2023 року сплатила 29245,00 грн. на рахунок Університету оплату за навчання [PERSON] . Посилаючись на те, що вона самостійно забезпечує належні умови і рівень життя дітей, несе витрати на харчування, медичне обслуговування, придбання одягну і взуття тощо, оздоровлює дітей та сплачує за навчання повнолітньої дитини, який не має заробітку, для чого вимушена позичати кошти, а відповідач матеріальної допомоги не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно починаючи з дня подачі позову до виповнення 23 років та аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття - у розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Як стверджує позивач, вона самостійно виконує всі обов`язки по утриманню дітей, однак її коштів недостатньо для повноцінного харчування, придбання одягу та інших необхідних предметів. Відповідач натомість добровільної допомоги на утримання дітей не надає. Матеріали справи не містять жодних відомостей про доходи відповідача, стан його здоров`я і матеріальне становище, відомостей про інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача (діти, батьки тощо). Водночас, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Згідно із позовною заявою позивач просить стягнути аліменти у частці від доходів відповідача. Водночас, як визначено ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Hunt v. Ukraine», № 31111/04, § 54). Оскільки неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно підлягають задоволенню. Також за нормами статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як передбачено статтею 199 цього Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201 СК України). Отже за змістом наведених норм права обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження дітьми навчання (незалежно від форми навчання). - потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом [PERSON] з 01 вересня 2023 року навчається у Київському національному університеті театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенка-Карого на 1 курсі очної (денної) форми навчання в Інституті екранних мистецтв, оплату за навчання здійснює позивач. Термін навчання по 30 червня 2027 року. У суду відсутні відомості про джерела та суми доходів відповідача, його працевлаштування тощо і клопотань про витребування таких відомостей позивач не заявляла, однак при з`ясуванні можливості відповідача надавати допомогу суд виходить з того, що 25 січня 2023 року відповідач набув у власність об`єкт житлової нерухомості - квартиру [ADDRESS] , що на думку суду підтверджує наявність у відповідача доходів, достатніх для надання утримання повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Суд також зважає на передбачену статтею 200 СК України необхідність враховувати можливість надання утримання другим з батьків та враховує, що позивач згідно з довідкою про її доходи отримує дохід у розмірі мінімальної заробітної плати, якого очевидно недостатньо для утримання двох дітей. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved