Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 15.11.2023 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 170 000 гривень. Вказаним договором позики було обумовлене зобов`язання [PERSON] повернути суму позики до кінця травня 2024 року. В зазначений строк відповідач суму позики не сплатив. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 170 000 гривень. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 12.06.2024 року (зданий до відділення зв`язку 06.06.2024 року). 27.06.2024 року відкрите провадження у справі. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, від нього не надходила заява про відкладення судового розгляду. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. За такого, вирішивши ухвалою про відкриття провадження у справі про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін, суд визнав явку сторін до суду не обов`язковою. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, від сторони позивача не надходило заяв про відкладення судового розгляду, а відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (оригінал договору позики від 15.11.2023 року; копію вимоги про повернення коштів від 17.05.2024 року) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що 15.11.2023 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) був укладений нотаріально посвідчений договір позики. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу позику в сумі 170 000 гривень строком до 31.05.2024 року включно. В зазначений строк відповідач суму позики не повернув, що відповідно до ст. 545 ЦК України підтверджується наявністю оригіналу боргового документа у кредитора. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За такого, з відповідача на користь позивача належить стягнути 170 000 гривень в рахунок повернення суми позики, отриманої за договором позики від 15.11.2023 року. У зв`язку з цим позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання позову в сумі 1700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved