Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 2003 року по 2011 рік вони з відповідачем по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. За цей час у них народилась спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Після припинення між нею та відповідачем сімейних відносин їхня дочка залишилась проживати з позивачем. Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхньої дочки в розмірі 400 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 квітня 2013 року і до повноліття дитини. Оскільки відповідач в добровільному порядку не утримував дочку, для подальшого виконання рішення суду позивачем було отримано виконавчий лист №491/477/13-ц, з метою примусового виконання якого 06 січня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] та здійснювалось примусове стягнення аліментів. Позивач зазначає, що, починаючи з 2018 року, у зв`язку із внесенням змін до СК України, державний виконавець нарахував аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За період з 06 січня 2015 року до дня звернення до суду з цим позовом відповідач не сплачує аліменти регулярно, ухиляється від виконання обов`язку утримання їхньої спільної дитини, у зв`язку з чим неодноразово утворювалась заборгованість зі сплати аліментів. З 06 січня 2015 року по 01 грудня 2020 року сукупний розмір заборгованості складав 55030 гривень 83 копійки. У зв`язку з прийняттям державним виконавцем постанов про тимчасове обмеження відповідача у праві керування транспортним засобом, про внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відповідач почав частинами погашати заборгованість по аліментам. Станом на 01 червня 2021 року заборгованість склала 56460 гривень 57 копійок. У квітні 2022 року відповідач сплатив 24079 гривень 79 копійок заборгованості по аліментам. Внаслідок часткового погашення заборгованості по аліментам 26 квітня 2022 року державним виконавцем скасовано тимчасове обмеження відповідачу у праві виїзду за межі України, після чого відповідач знову припинив сплачувати аліменти. У березні-квітні 2022 року, з травня 2022 року по 17 квітня 2023 року відповідач не здійснював виплати. Станом на 01 квітня 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів склала 35357 гривень 11 копійок, що вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 квітня 2023 року у виконавчому провадженні [NUMBER]. Позивач у квітні 2023 року звернулась до державного виконавця з заявою про вжиття заходів з примусового стягнення аліментів, внаслідок чого було прийнято постанови, зокрема, про арешт коштів боржника, про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, про встановлення тимчасового обмеження відповідачу у праві виїзду за межі України. Станом на 01 травня 2023 року відповідач сплатив заборгованість зі сплати аліментів. Однак, оскільки з травня 2022 року по 17 квітня 2023 року відповідач ухилявся від сплати аліментів, з 2015 року по 2020 рік взагалі не сплачував аліменти, свідомо допускає утворення значної заборгованості, починає її сплачувати тільки після вжиття державним виконавцем обмежувальних заходів, позивач вимушена звернуся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35357 гривень 11 копійок. Зазначену суму позивач обґрунтовує наступним. Оскільки точний день погашення відповідачем заборгованості в повному обсязі позивачу не відомий, однак згідно розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 17 квітня 2023 року невиплачені аліменти склали суму у розмірі 35357 гривень 11 копійок, розрахунок пені щодо несплачених платежів з травня 2022 року здійснювався до 17 квітня 2023 року. Крім того позивач зазначає, що ст..196 СК України максимальний розмір пені обмежується 100% заборгованості по аліментам, а тому розмір пені позивачем розрахувався не з усієї заборгованості, а лише з заборгованості, яка виникла з січня 2020 року по жовтень 2020 року, з травня 2022 року по квітень 2023 року, тобто, у періоди, коли відповідач взагалі не сплачував аліменти. Тому, враховуючи обмеження, встановлені ч.1 ст.196 СК України у розмірі пені, сума, яка підлягає стягненню з відповідача, складає менше розрахованої - 43282 гривні 72 копійок, а саме - 35357 гривень11 копійок. Також позивачем були надані додаткові письмові пояснення по справі щодо наявності у [PERSON] можливості сплачувати аліменти та уникнути утворення заборгованості, оскільки їй стало відомо, що відповідач у 2021 році придбав транспортний засіб «VOLVO V50» 2005 року випуску, середньо-ринкова вартість якого складає близько 5630 доларів США, що за курсом НБУ складає 204650 гривень. Окрім цього згідно відомостей Державної податкової служби України [PERSON] у 2022 році отримував заробітну плату на рівні 9000 гривень, що не виключає отримання ним значно більшої заробітної плати неофіційно від роботи водієм (перевезення осіб за кордон). Таким чином відповідач мав можливість і за рахунок своєї заробітної плати, і за рахунок продажу рухомого майна сплачувати вчасно аліменти та погасити заборгованість, яка неодноразово утворювалась в рамках виконавчого провадження ВП [NUMBER]. В підтвердження наведеного позивач надала відповідь на запит №160065415 від 17 квітня 2023 року Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУЮ (м. Одеса) про джерела та/або суми доходів [PERSON] , копію витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с.41-43). Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. 24 квітня 2024 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Олійника Максима Борисовича про перегляд заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 26 грудня 2023 року було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 02 грудня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмове клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.170). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву з додатками, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.173-177). Також до початку судового засідання до суду від позивача надійшли письмові пояснення на відзив на позовну заяву з додатками до них (а.с.178-180). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги клопотання позивача, поданий відповідачем відзив на позовну заяву та письмові пояснення позивача на відзив на позовну заяву, вивчивши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів * 1% і за цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України, розмір пені не має перевищувати 100% заборгованості. Аналогічні позиції викладені у постановах Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, а також у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 09 листопада 2022 року у справі №754/4461/21 та від 27 квітня 2022 року №496/2457/19 та ін.. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4), довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради про реєстрацію місця проживання особи №1337 від 16 серпня 2023 року (а.с.35). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Новокальчевської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області №415/02-25 від 14 серпня 2023 року (а.с.28), а також копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 08 січня 2019 року органом 5128 (а.с.66). З матеріалів справи встановлено, що у позивача та відповідача є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2005 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.5). Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 квітня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.6). На підставі вказаного рішення 02 червня 2014 року біло видано виконавчий лист №491/477/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 квітня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.8). Постановою старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 06 січня 2015 року ВП [NUMBER] було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №491/477/13-ц, виданого 02 червня 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 квітня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.9). Згідно копії довідки ФОП [PERSON] [PERSON] працював в ФОП [PERSON] з 05 червня 2020 року, займав посаду водій-експедитор. Дохід за період з 05 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року склав 18714 гривень 29 копійок (а.с.10). Також судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 грудня 2020 року ВП [NUMBER] відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку з утворенням за ним заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 55030 гривень 83 копійки за період з 06 січня 2015 року по 01 грудня 2020 року (а.с.11). Відомості про боржника [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 грудня 2023 року (а.с.12). Постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП [NUMBER] від 26 квітня 2022 року скасовано заходи примусового виконання у зв`язку з погашенням [PERSON] заборгованості зі спати аліментів в повному обсязі (а.с.13). Постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП [NUMBER] від 17 квітня 2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника [PERSON] , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, оскільки у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 35357 гривень 11 копійок (а.с.14). Постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП [NUMBER] від 17 квітня 2023 року відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України оскільки у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 35357 гривень 11 копійок за період з 01 червня 2021 року по 01 квітня 2023 року (а.с.15). Відомості про боржника [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 квітня 2023 року (а.с.16). Постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП [NUMBER] від 01 травня 2023 року заходи примусового виконання відносно [PERSON] скасовано у зв`язку з погашенням станом на 01 травня 2023 року [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі (а.с.17). Також в матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості [PERSON] за періоди: за квітень-грудень 2013 року - 3373 гривні 33 копійки, станом на 01 грудня 2014 року становить 7773 гривні 33 копійки, станом на 01 листопада 2020 року 53871 гривня 83 копійки, станом на 01 грудня 2020 року 55030 гривень 83 копійки (а.с.18-20). Відповідно до копії довідки №16571 від 06 березня 2023 року, виданої Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 01 квітня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] складає 35357 гривень 11 копійок (а.с.21). Також згідно розрахунку заборгованості від 17 квітня 2023 року ВП [NUMBER], складеного державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 01 квітня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] складає 35357 гривень 11 копійок (а.с.22). Відповідно до відповіді на запит №160065415 від 17 квітня 2023 року Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУЮ (м. Одеса) про джерела та/або суми доходів, доходи [PERSON] склали: за другий квартал 2022 року - 18669 гривень 05 копійок; за третій квартал 2022 року - 27000 гривень; за четвертий квартал 2022 року - 27000 гривень (а.с.42). Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за [PERSON] 24 вересня 2021 року зареєстровано транспортний засіб марки «VOLVO V50» 2005 року випуску (а.с.43). Водночас з матеріалів справи встановлено, що після виникнення заборгованостей зі сплати аліментів [PERSON] здійснював їх сплату та заходи примусового виконання припинялись відповідними постановами державних виконавців. З наведеного вбачається, що відповідач не бажає сплачувати аліменти на утримання своєї дочки в добровільному порядку, а сплачує їх лише в разі застосування заходів примусового виконання. Також судом вивчений відзив відповідача на позовну заяву від 27 листопада 2024 року, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно позовної заяви заборгованість у нього утворилась у період з січня по жовтень 2020 року та з травня 2022 року по квітень 2023 року. З вказаним відповідач не згодний, оскільки 07 листопада 2024 року за №205192 він отримав лист від Малиновського ВДВС у м. Одесі, в якому вказано про відсутність заборгованості у [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] у період з січня по жовтень 2020 року та з травня 2022 року по квітень 2023 року. Окрім того при перегляді заочного рішення ним було надано докази про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, а саме те, що відповідач офіційно був працевлаштований на посаді водія-експедитора і з його заробітної плати було стягнуто аліменти до досягнення повноліття дочки ще в квітні 2022 року. Таким чином відповідач вважає, що постійно, сумлінно, в визначені законом строки виконував свої обов`язки зі сплати аліментів, сума, яка підлягала сплаті, була достроково погашена боржником (а.с.174-175). В підтвердження доводів, зазначених у відзиві на позовну заяву, відповідачем до нього додано листа Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №205/92 від 30 жовтня 2024 року, згідно якого у межах виконавчого провадження АСВП 46132743 про примусове виконання виконавчого листа №491/477/13-ц від 02 червня 2014 року Ананьївського районного суду Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з 18 квітня 2013 року і до її повноліття, заборгованість зі сплати аліментів з січня 2020 року по квітень 2023 року відсутня (а.с.176), та до вказаного листа додана довідка ФОП [PERSON] , згідно якої [PERSON] з 05 червня 2020 року по 13 квітня 2023 року працював в ФОП [PERSON] на посаді водія-експедитора. Аліменти відраховувалися з січня 2021 року по квітень 2022 року (а.с.177). Також в підтвердження сплати аліментів до заяви про перегляд заочного рішення додані копії квитанцій, з яких вбачається, що відповідач здійснював перекази власних коштів на картковий рахунок позивача в період з 2014 року по 2019 року, отримувачем зазначена [PERSON] , при цьому в інформації про призначення платежу відсутні відомості про те, що відповідач сплачував позивачу аліменти на утримання дитини (а.с.76-94, 96-97). Водночас вказані копії квитанцій суд не бере до уваги, як докази сплати відповідачем аліментів за періоди, за які виникла заборгованість та нарахована неустойка за несплату ним аліментів на утримання дитини, оскільки вказані квитанції щодо платежів, здійснених у інший період, відмінний від зазначеного у позовній заяві та доданих до неї доказах. Водночас 10 грудня 2022 року відповідачем будо здійснено перерахування власних коштів [PERSON] (а.с.55), а також поповнення картки/рахунку на суму 1007 гривень 03 копійки відповідачем було здійснено [PERSON] 05 листопада 2020 року (а.с.96). Також до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем додано роздруківки щодо сплати грошових коштів по виконавчому провадженню в розмірі 1503 гривні 00 копійок 26 серпня 2023 року та 1219 гривень 00 копійок 27 вересня 2023 року (а.с.98-99). З письмових пояснень позивача на відзив відповідача на позовну заяву встановлено, що вона не погоджується з доводами відповідача, в обґрунтування чого вказує, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року по справі №491/477/13-ц з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання їхньої дочки у розмірі 400 гри щомісяця, починаючи з 18.04,2013 року і до її повноліття. Починаючи з 2018 року аліменти мають сплачуватись не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від визначеної суми у виконавчому документі. Зазначене встановлено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким до ст.182 СК України було внесено зміни, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому звертає увагу, що здійснені державним виконавцем розрахунки заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, що наявні у матеріалах справи, не оскаржувались [PERSON] .. Також зазначила, що ще станом на листопад 2020 року заборгованість з аліментів складала 55030,83 грн, а відповідач зазначає, що станом на квітень 2022 року було сплачено 55299 гривень, що за його твердженням нібито є повною виплатою аліментів до повноліття, абсолютно ігноруючи той факт, що з листопада 2020 року по квітень 2022 рік, а потім і надалі до досягнення повноліття [INFO] , аліменти щомісячно також нараховувались (при цьому не у розмірі 400 грн, як зазначає відповідач). За таких обставин, твердження про сплату аліментів на утримання їхньої дочки аж до досягнення нею повноліття ще в квітні 2022 року, тобто нібито достроково, є безпідставними. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 17.04.2023 р., який наявний у матеріалах справи, заборгованість [PERSON] складала 35357,11 грн, оскільки загалом аліменти нараховано на суму 91737,33 грн, а сплачено боржником було станом на травень 2022 р. лише 56 380,22 грн.. Зазначений розрахунок заборгованості є вірним і [PERSON] не оскаржувався. Станом на 01.05.2023 року [PERSON] погасив заборгованість зі сплати аліментів, тобто погашення відбулось у період з 17.04.2023 р. до 01.05.2023 р.. З [PERSON] також стягувались аліменти після 01.05.2023 року, витрати виконавчого провадження, виконавчий збір, а позивачем було отримано в погашення заборгованості суму, визначену у розрахунку заборгованості - 35357,11 грн.. [PERSON] , зазначаючи про наявність у нього стабільної роботи з 2013 року, не сплачував взагалі аліменти з 2015 року по 01.12.2020 року, у березні-квітні 2022 року, з травня 2022 року по квітень 2023 року. Оскільки з грудня 2020 року [PERSON] почав частинами погашати заборгованість, що утворилась з дня її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, пеню на заборгованість, що утворювалась з січня 2020 року по жовтень 2020 року, вона нараховувала до 01.12.2020 р., тобто, починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти. Так само, оскільки з травня 2022 року по квітень 2023 року відповідач взагалі не сплачував аліменти, і станом на 17.04.2023 року їх не сплатив, за ці періоди вона нараховувала пеню до 17.04.2023 року, тобто, починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти. Зокрема, у її позові і наведено відповідний розрахунок з нарахування пені, який с вірним, а саме: нею нараховано пеню за кожним із періодичних платежів, який [PERSON] не сплатив, починаючи з першого числа місяця, поступного за місяцем, у якому виник обов`язок з оплати відповідного періодичного платежу, до дня, коли відповідач почав здійснювати погашення заборгованості. При цьому, навіть за враховані нею періоди розмір нені перевищує розмір заборгованості за аліментами станом на 17.04.2023 року відповідно до розрахунку заборгованості на 17.04.2023 року, а тому розрахунок пені за попередні періоди існування заборгованості та по іншим несплаченим платежам позбавлений будь-якого сенсу. Оскільки відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір пені не може перевищувати 100%, вона просила суд стягнути саме 35357,11 грн., тобто, 100% заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.04.2023 року). Той факт, що відповідач повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 року, але до 17.04.2023 року мав заборгованість у розмірі 35357,11 грн. і не сплачував аліменти, не виключає наявність підстав для стягнення з нього пені і правильність здійснених нею розрахунків, оскільки вона має право на стягнення такої пені до моменту повного погашення заборгованості з відповідного платежу. Остаточне погашення заборгованості зі сплати аліментів не виключає відповідальність відповідача (у вигляді стягнення пені) за несплату аліментів до дня здійснення повної оплати заборгованості. Доводи про те, що заборгованість утворилась у період з січня по жовтень 2020 року, та з травня 2022 по квітень 2023 року, що на думку сторони відповідача складає 21 місяць та в грошовому еквіваленті становить 8400 гривень, є безпідставними з огляду на вищевикладені нею доводи про дійсний розмір аліментів, що нараховувався щомісячно. Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач ухилявся від виконання обов`язків по утриманню дитини, не сплачував аліменти в повному обсязі, внаслідок чого і неодноразово виникала заборгованість. Крім того відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів того, що в нього була відсутня заборгованість за сплати аліментів у періоди, зазначені позивачем в позовні заяві та за які позивачем і проведено розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів. Доданих відповідачем, зокрема, вище зазначений лист Малиновського ВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) не доводить того факту, що у відповідача була відсутня заборгованість по сплаті аліментів за періоди, які враховані при здійсненні розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки у вказаному листі відсутні відомості про те, коли відповідачем здійснено погашення заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2020 року по квітень 2023 року. Крім того в матеріалах справи містяться відповідні документи вказаного відділу щодо підтвердження наявності заборгованості у відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини, які не заперечувались відповідачем під час розгляду справи. Позивачем в позовній заяві викладено розрахунок пені за прострочення аліментів, який охоплює період з січня 2020 року по жовтень 2020 року, з травня 2022 року по квітень 2023 року. Такий розрахунок позивач обґрунтовує тим, що враховуючи те, що ч.1 ст.196 СК України максимальний розмір пені обмежується 100% заборгованості зі сплати аліментів, розмір пені у наведеному розрахунку проводиться не з усієї заборгованості, а лише заборгованості, яка виникла з січня 2020 року по жовтень 2020 року, з травня 2022 року по квітень 2023 року - періоди, коли відповідач взагалі не сплачував аліменти. Навіть за вказаний період розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 17 квітня 2023 року, а тому розрахунок пені за попередні періоди існування заборгованості та по іншим несплаченим платежам не мають сенсу. Розрахунок пені на прострочення аліментів: Період, за який стягуються аліментиРозмір аліментів, грн.Період, простроченняКількість днів простроч енняРозмір пені, %Сума пені, грн. січень 2020 р.105001.02.2020-01.12.20203050,013202,5 лютий 2020 р.105001.03.2023-01.12.20202760,012898 березень 2020 р.105901.04.2020 -01.12.20202450,012594,55 квітень 2020 р.105901.05.2020-01.12.20202150,012276,85 травень 2020 р.105901.06.2020-01.12.20201840,011948,56 червень 2020 р.105901.07.2020-01.12.20201540,011630,86 липень 2020 р.115901.08.2020-01.12.20201230,011425,57 серпень 2020 р.115901.09.2020-01.12.2020920,011066,28 вересень 2020 р.115901.10.2020-01.12.2020620,01718,58 жовтень 2020 р.115901.11.2020-01.12.2020310,01359,29 травень 2022 р.130901.06.2022-17.04.20233210,014201,89 червень 2022 р.130901.07.2022-17.04.20232910,013809,19 липень 2022 р.137201.08.2022-17.04.20232600,013567,2 серпень 2022 р.137201.09.2022-17.04.20232290,013141,88 вересень 2022 р.137201.10.2022-17.04.20231990,012730,28 жовтень 2022 р.137201.11.2022-17.04.20231680,012304,96 листопад 2022 р.137201.12.2022-17.04.20231380,011893,36 грудень 2022 р.1416,501.01.2023-17.04.20231070,011515,655 | січень 2023 р.1416,501.02.2023-17.04.2023760,011076,54 лютий 2023 р.1416,501.03.2023-17.04.2023480,01679,92 березень 2023 р.1416,501.04.2023-17.04.2023170,01240,805 ВСЬОГО 43282,72 З вищевказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались в повному обсязі, що відповідно до ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Суд приймає вищезазначений розрахунок заборгованості по аліментах як належний доказ по справі, оскільки він не спростований відповідачем по справі та відповідає усталеній формулі розрахунку. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги, що сума неустойки (пені) в розмірі 43282 гривні 72 копійки за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості по цим зобов`язанням, яка станом на 17 квітня 2023 року становила 35357 гривень 11 копійок, стягнення її в заявленому позивачем розмірі 35357 гривень 11 копійок є правомірним. Крім того в матеріалах справи відсутні докази відсутності вини відповідача в несвоєчасній сплаті аліментів, - виникнення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved