Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 05.05.2023 року в розмірі 2\~000 доларів США. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що 05.05.2023 року відповідач взяла у нього кошти в борг на загальну суму 5 000 доларів США, про що останньою було написано відповідну боргову розписку. 3 000 доларів США відповідач зобов`язалася повернути до 01.12.2023 року, 2 000 доларів США - до 01.05.2024 року. Першу частину боргу, а саме 3 000 доларів США, відповідач повернула, про що свідчить розписка, яка перебуває у останньої. Кошти у сумі 2 000 доларів США на даний час не повернуті. Станом на момент звернення до суду борг відповідача перед позивачем становить 2 000 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 09.05.2024 року становить 78 765,60 гривень. На даний час зобов`язання по розписці добровільно не виконуються, кошти не повертаються. Неодноразові звернення про повернення коштів відповідачем ігноруються, а тому він вимушений звернутись в суд з даним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою суду від 23.05.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, вирішено питання про забезпечення позову. 25.06.2024 року відповідачем подано відзив на позов, в якому вона позов не визнає. Ухвалою суду від 25.06.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Позивачем подано заперечення на відзив та уточнено позовні вимоги, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 05.05.2023 року в сумі 1\~850 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідачем частково повернуті кошти, а тому позовні вимоги зменшено. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно брала кошти у позивача та частково їх повернула. Крім того, в рахунок погашення боргу повернула позивачу ноутбук вартістю 15\~000 грн. та просить врахувати вказану обставину. Представник відповідача зазначив, що позов визнається частково і також просив врахувати пояснення відповідача щодо повернення боргу. Заслухавши пояснення учасників справи, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 05.05.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Відповідач взяла у позивача кошти в борг на загальну суму 5 000 доларів США, про що останньою було написано відповідну боргову розписку. 3 000 доларів США відповідач зобов`язалася повернути до 01.12.2023 року, 2 000 доларів США - до 01.05.2024 року. Першу частину боргу, а саме 3 000 доларів США, відповідач повернула, про що свідчить розписка, яка перебуває у останньої. Кошти у сумі 2 000 доларів США на даний час не повернуті. Зазначене підтверджується оригіналом розписки від 05.05.2023 року (а.с. 36) та не оспорюється відповідачем у справі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики - розписка з огляду на її реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс 15. Як зазначає позивач, відповідачем у визначений розпискою термін, кошти йому не повернуті, суд приходить до висновку про задоволення позову. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо пояснень відповідача про намір виплачувати борг, та віддала позивачу ноутбук ASUS VivoBook 13 Slate LED T3300KA вартістю 24 999 грн. в рахунок про оплату та декілька разів здійснювала переказ коштів позивачеві в рахунок сплати боргу, судом відмічається відсутність належних доказів. Позивачем враховано кошти про переказ коштів та зменшено позовні вимоги і як ним зазначено, ноутбук ним купувався для своєї роботи і він ніколи не був власністю відповідача, а тому його вартість не може бути зарахована, як повернення коштів. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача конкретних пояснень суду не надали. Свідок [PERSON] пояснила, що дійсно відповідач віддавала позивачу ноутбук, який він їй подарував, вона знала про боргові зобов`язання між ними в сумі 5\~000 доларів США, ноутбук вона повернула восени 2023 року, його вартість 15\~000 грн. Свідок [PERSON] пояснив, що був свідком повернення відповідачем ноутбуку позивачу в рахунок боргу, які були між ними боргові зобов`язання, він не знає, ноутбук [PERSON] повертала в травні цього року, вартість ноутбуку 20\~000 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 211,20 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved