Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Заявник, в інтересах якої діє адвокат Карлаш Іван Анатолійович, звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі громадянина України - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Ялта АР Крим Україна, від матері - [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. В обґрунтування заяви зазначено, що 27 вересня 2013 року між заявником та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] в м. Ялта АР Крим народилась дитина чоловічої статі - син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.03.2016 року, яке було видане Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №300. Факт народження [INFO] [PERSON] , [INFO] , дитини чоловічої статі вагою 2980 гр. та зростом 52 см. також підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2016 року Державної бюджетної установи охорони здоров`я Республіки Крим «Ялтинський пологовий будинок». Між тим, у зв`язку з обстановкою, що склалась у регіоні (територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованими внаслідок збройної агресії Російської Федерації) заявник не мала змоги зареєструвати новонароджену дитину та отримати відповідне свідоцтво про народження, яке було б чинне на території України, оскільки на окупованій території не здійснюють свої повноваження відповідні органи, на яких покладені обов`язки щодо фіксації та реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим заявник вимушена була звернутись до суду з даною заявою. Представник заявника у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності заявника. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про зміст заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, 27 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим було зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно медичного свідоцтва про народження 35 № [NUMBER] від 03.03.2016 року Державної бюджетної установи охорони здоров`я Республіки Крим «Ялтинський пологовий будинок», [INFO] у [PERSON] , [INFO] , народилась дитина чоловічої статі, вагою 2980 гр. та зростом 52 см. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2016 року, виданого Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [INFO] в м. Ялта народився [PERSON] , батьками якого зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , про що цим же органом було складено відповідний актовий запис за №300. На даний час отримати свідоцтво про народження дитини українського зразка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки батьки дитини та дитина проживають в АР Крим, тобто на тимчасово окупованій території України. Між тим, як убачається з відомостей із паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2013 року Лівадійським МС ГУДМС України в АР Крим на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ялта АР Крим, остання є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та з відомостей із паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ялта АР Крим, останній є громадянином України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно положень Закону України «Про громадянство України» передбачено, що вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Громадянин України, який постійно проживає на території України або за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. При цьому, відомості про подання заявником та [PERSON] відповідного клопотання матеріали справи не містять. За правилами ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Звертаючись з даною заявою до суду, заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого українським законодавством зразка, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року №3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №10З/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року №9. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупованою визнається між іншим, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, датою окупації яких, згідно ч. 2 ст. 1 цього Закону визначено 20 лютого 2014 року. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Згідно ч. 1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» закріплено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи той факт, що заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт народження дитини, яка народилась на тимчасово окупованій території України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість даної заяви та наявність підстав для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved