Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивачка\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] про\~стягнення на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви і по день повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем [PERSON] вони зареєстрували шлюб 02.09.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 63. Вказала, що вона та відповідач від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У позові посилалася на те, що вони з відповідачем живуть у різних країнах, [PERSON] не бере участі в утриманні сина [PERSON] , який проживає разом із позивачкою. Зазначила, що відповідач на утриманні інших осіб не має, є працездатним за станом здоров`я, отримує дохід та може сплачувати аліменти. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 17). В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. У заяві вказав, що факти, викладені у позовній заяві не доведені. Зауважив, що він із самого народження по теперішній час добровільно утримує, допомогає матеріально синові [PERSON] 2012 року народження, забезпечує його усім необхідним, шляхом перерахування коштів. Водночас, у заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 всіх видів доходу (а.с. 21). Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , актовий запис № 63. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 02.09.2011 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дітей є рівними для обох батьків. Відповідно до положень частини 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 79 та частини 1 статті 191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову (подання позовної заяви) є день, коли позивач подав заяву до суду і вона була зареєстрована, або коли позивач направив позовну заяву через відділення зв`язку днем подачі буде вважатися календарна дата на поштовому штемпелі, а не дата її надходження до суду, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня проставлення поштового штемпеля. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430\~ЦПК\~України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до положень статті 4, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена.

Outcome: approved