Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

28.08.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 24.07.2021 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 102047009. 17.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року. Відповідно до Додатку № 3 до Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 року\~Реєстру Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25786 грн. 83 коп., з яких: 4723 грн. 00 коп.\~заборгованість за тілом кредиту; 21063 грн. 83 коп.\~заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 у розмірі 25786 грн. 83 коп., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 02.09.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , зареєстрована за постійним місцем проживання якого є тимчасово окупована територія Запорізької області, м. Мелітополь, повідомлена про розгляд справи шляхом подачі оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 24.07.2021 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 102047009. 17.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року. Відповідно до Додатку № 3 до Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 року\~Реєстру Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25786 грн. 83 коп., з яких: 4723 грн. 00 коп.\~заборгованість за тілом кредиту; 21063 грн. 83 коп.\~заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Всупереч умовам Договору про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 cт. 509\~ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2\~ст. 509 ЦК України, передбачено, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України. Відповідно до вимог cт. 629\~ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~та ст.\~1078ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1\~ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитнім договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У частині першій\~ст.1050ЦК України\~зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з\~ст.625ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за Договором про надання споживчого кредиту № 102047009 від 24.07.2021 року відповідач [PERSON] не повернув позику у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача наявну заборгованість. При цьому суд зауважує, що відповідачем доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору, не надано і судом таких обставин не встановлено. Щодо понесених витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК Українипередбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року; витяг з переліком послуг АО «Лігал Ассістанс», платіжна інструкція № 0453970000 від 13.08.2024 року на сплату 108000,00 грн., заявка на надання юридичної допомоги № 380 від 30.07.2024 року на суму 9000,00 грн., витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року. Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру правої допомоги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за надані послуги слід задовольнити в повному обсязі, а саме в розмірі 9000,00 грн. Суд вважає, що зазначена сума буде відповідати критерію співмірності, розумності та дійсної вартості наданих послуг. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Україниу зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: approved