Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у вересні 2024 року помітив, що у свідоцтві про його народження батьком записаний [PERSON] , при тому, що його батьком є [PERSON] . Зі слів матері позивача запис про батька позивача у свідоцтві про його народження було вчинено за її прізвищем та громадянством, а ім`я та по батькові за її вказівкою. Оскільки, [PERSON] мав сумніви щодо свого батьківства по відношенню до позивача, ними було прийнято рішення про проведення молекулярно-генетичного дослідження, з висновку якого встановлено, що ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком позивача складає 99, 999999 %. У зв`язку з чим позивач бажає скористатись своїм правом для відображення у реєстрі актів цивільного стану дійсних відомостей щодо свого батька. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про визнання [PERSON] , [INFO] , його батьком та внесення змін до актового запису про народження позивача щодо відомостей про батька дитини, прізвища та по батькові дитини. Ухвалою суду від 31.10.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [PERSON] . Також даним судовим рішенням запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин; третім особам запропоновано надати суду письмові пояснення на позов та/або відзив, виклавши свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову, і всі докази (крім речових). У строк встановлений вищевказаним судовим рішенням від відповідача та третіх осіб вищевказані заяви по суті справи та будь-які докази не надійшли. У підготовче засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Позивач,\~його адвокат,\~відповідач та\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ [PERSON] \~не заперечували\~щодо розгляду\~справи у\~відсутність представникатретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Враховуючи вищевикладене,\~думку учасників\~справи,\~а також\~положення ст.ст.\~198,\~223\~ЦПК України,\~суд постановив\~провести підготовче\~засідання у\~відсутність представникатретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). У ході підготовчого засідання відповідачем подано суду заяву про визнання ним позовних вимог та відсутність заперечень щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] подала суду заяву про підтримання позовних вимог та просила визнати відповідача батьком позивача. Позивач та його адвокат не заперечували щодо прийняття визнання відповідачем позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.05.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1333. (а.с. 6) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України, судом встановлено, що відомості про батька у актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 7) Вищевказане також підтвердила третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у підготовчому засіданні. Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 44930, складеного 18.10.2024 Медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , в межах проведеного дослідження складає 99, 999999 %. (а.с. 8-15) Згідно із ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, дитиною, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 128 СК України). Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із ч. 2 і ч. 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що запис про батька [PERSON] , [INFO] , у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме зі слів його матері - [PERSON] . Доказів того, що як до народження [PERSON] , так і після його народження до органу державної реєстрації актів цивільного стану була подана заява жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, з метою визначення походження дитини, матеріали справи не містять. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05). Вирішуючи позовні вимоги, судом прийнято до уваги, що правовідносини у цій справі регулюються положеннями ст. 128 СК України, до яких позовна давність не застосовується. На що також звернув увагу Верховний Суд в постанові від 08.03.2023 по справі № 205/5698/21. Отже, враховуючи вищевказане, судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно із ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до абз. 12 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/2 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно із пп. 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (пп. 2.16.4 п. 2.16 розділу ІІ Правил). Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », відомості про батька дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] , громадянин України». Ім`я дитини, відомості про матір дитини, дату народження та місце народження дитини - залишити без змін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2\~422, 40 гривень, що підтверджується квитанцією від 22.10.2024. Системний аналіз ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 134 СК України дає підстави для висновку, що вимога про визнання батьківства є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права внесення змін до актового запису про народження, як наслідку задоволення такої вимоги, а тому є однією вимогою. Відтак, за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1\~211, 20 гривень. Отже, враховуючи вищевикладене, судовий збір сплачено позивачем в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно із\~п.\~1\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~сплачена сума\~судового збору\~повертається в\~розмірі переплаченої\~суми за\~клопотанням особи,\~яка його\~сплатила за\~ухвалою суду,\~зокрема,\~в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому, судовий збір в розмірі 1\~211, 20 гривень може бути повернутий позивачу за його клопотанням за ухвалою суду на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в порядку, передбаченому частиною 1 статті 7 цього Закону. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, належного до сплати і сплаченого при поданні позову 605, 60 гривень, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта судового збору в сумі 605, 60 гривень. Решта судового збору в розмірі 1\~211, 20 гривень, як вже суд зазначив вище, може бути повернута позивачу за його клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved