Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~ до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі\~ договору дарування від 16.12.1971 року №16092 посвідченого старшим нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори\~ та,\~ на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.10.2004 року їй належить 14/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом частка у її володінні становить 28/100 частин будинку, це відокремлене житло. Іншими співвласниками будинку є: [PERSON] (3/40 частин будинку),\~ [PERSON] (33/100 частин будинку),\~ [PERSON] (33/100 частин будинку),\~ [PERSON] (3/40 частин будинку).\~ За зазначено адресою у належній позивачу частині будинку зареєстровані:\~ сини позивача та її\~ невістка [PERSON] і онук [PERSON] , а також інші треті особи у даній справі : [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , які\~ не є членами сім`ї позивача, проживають у відокремленій частині будинку. Позивач вказує, що її колишня невістка [PERSON] та онук [PERSON] не проживають разом з позивачем понад 15 років в зазначеному житловому будинку. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, не утримують майно, на спірній житловій площі відсутні будь-які їхні речі, факт реєстрації відповідачів створює перешкоди у належному користуванні та розпорядженні житлом, спричиняє додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, перешкоджає позивачу оформити субсидію,\~ а тому позивач просить суд визнати відповідачів\~ такими,\~ що втратили\~ право на користування житловим приміщенням, стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою судді від 04.09.2024р. було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.33). Ухвалою суду від 03.10.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44,45) . Позивач та\~ представник позивача, адвокат Вдовика О.М., були присутніми\~\~ в судовому засіданні 05.11.2024р. та підтримали позовні вимоги, на розгляд справи 02.12.2024 р. не з`явилися, преставник позивача подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без участі сторони позивача та стягнути з відповідачів судові витрати у даній справі на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, також, суд викликав відповідачів\~ до суду через оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачі не подали\~ суду відзив, клопотань чи заперечень, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідачі повідомлені\~ належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки сторони позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позицію позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач є власником\~ 28/100\~ частин\~ житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~ на підставі\~ договору дарування від 16.12.1971 року №16092, посвідченого старшим нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 14/100 частини,\~ та на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.10.2004 року. Частина власності позивача є відокремленим житлом. Наведене стверджується поясненнями позивача, технічною документацією на будинкок та\~ інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформованих станом на 07.08.2024 року (а.с.12зворот,13). Іншими власниками\~ будинку [ADDRESS] , є:\~ [PERSON] (3/40 частки),\~ [PERSON] (33/100 частки),\~ [PERSON] (33/100 частки),\~ [PERSON] (3/40 частки),\~ відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/18083 від 07.08.2024 року, в будинку [ADDRESS] , зареєстровано сім осіб:\~ сини\~ позивача\~ - [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , та відповідачі по справі колишня невістка - [PERSON] і онук позивача - [PERSON] \~ (а.с.18). Судом встановлено, що шлюб між сином позивача [PERSON] та [PERSON] \~ було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2008 року /справа №2-2809/2008\~ (а.с.20). Позивач суду пояснила, що відповідач\~ [PERSON] це колишня дружина її сина, яка втратила інтерес до сім`ї, житла. В травні 2008 року син\~ позивача розірвав шлюб з [PERSON] та фактично з 2008 року\~ по даний час в будинку\~ відповідачі не проживають та не з`являється,\~ не спілкуються з позивачем, не родаються.\~ Відповідачі ніколи постійно\~ не проживали\~ в будинку позивача, оскільки жили в квартирі батьків позивача, та лише влітку 2003 року, невістка з онуком певний період проживала, бо позивач допомагала глядіти онука.\~ Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідачі не бажають знятись з реєстраційного обліку,\~ не приймають жодної участі в утриманні спірного житла\~ та оплаті комунальних послуг і їх реєстрація в помешканні спричиняє незручності позивачу,\~ додаткові витрати, неможливість оформити субсидію. Свідок [PERSON] , яка проживає по-сусідству, суду показала, що раніше [PERSON] був одружений та проживав однією сім`єю з [PERSON] у них є син [PERSON] . Свідку відомо, що в будинку [ADDRESS] \~ не проживають близько 20\~ років не навідують [PERSON] , добровільно залишили житло, всі витрати по утриманню будинку несе позивач. Свідок [PERSON] , який приходиться сином позивача, суд показав, що з [PERSON] розірвав шлюб в травні 2008\~ року.\~ В 2003 році близько місяця їх сімя проживала\~ в будинку його матері\~ за адресою [ADDRESS] . З часу розлучення з\~ 2008 року,\~ не спілкуються з [PERSON] . Відповідач заблокувала\~ всі номери і соцмережі, з сином свідок спілкувався до 12 річного віку дитини.\~ Свідок стверджує, що відповідачі більше 15\~ років не проживають в спірному будинку,\~ не цікавляться бувшими членами сім`ї, не сплачують\~ комунальних платежів, не неуть\~ жодних витрат. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.\~ Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Ч.1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення відповідно до яких, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. По справі встановлено, що позивач є власником 28/100 частин будинку [ADDRESS] . Позивач не може самостійно зняти з реєстрації відповідачів в своєму будинку, оскільки інші співвласники будинку, які мають надати згоду, відсутні. Відповідачі були зареєстровані в цьому будинку, як члени сім`ї власника житла\~ в квітні\~ 2006 року, однак не проживають\~ за місцем своєї реєстрації більше року, без поважних причин,\~ що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачами\~ до вказаного житла. Доказів того, що відповідачам чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, чи мала місце домовленість між сторонами щодо користування будинком, - суду не надано, а тому, суд вважає за можливе визнати відповідачів таким, що втратили право на користування зазначеним житлом. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Що стосується витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження надання позивачу правничої допомоги на суму 6000,00 грн. до матеріалів справи було додано копії таких документів: договір про надання професійної правничої допомоги №5924 від 23.08.2024 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Вдовика О.М., згідно п.4.1 Договору оплата та порядок розрахунку адвокатом послуг проводиться за домовленістю та складає 6000,00 грн, що включає в себе консультацію з даного питання, складання позовної заяви до суду першої інстанції, представництво клієнта в суді першої інстанції,\~ ордер про надання правничої (правової) допомоги виданий 23.08.2024 року\~ адвокатом Вдовика О.М.\~ на ім`я [PERSON] ; відоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане адвокату Вдовика О.М. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послугу в суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідачі з клопотанням про зменшення розміру суми цих витрат до суду не зверталася. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно ст. 141 ЦПК Україїни\~ підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., тобто по 605,60 грн.

Outcome: approved