Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторони є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Відповідач не піклується про фізичних та духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, не цікавиться життям дитини, не відвідує сина, не спілкується з ним. Фактично відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.11.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] - [PERSON] ) є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області №766/448/17 від 31.03.2017 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.07.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, розірвано. Виконавчим комітетом Корабельної районної у м.Херсоні ради надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських права [PERSON] від 10.12.2021 року №02-14-421-25, в якому вказано, що виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради, орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи надано заяву [PERSON] , [INFO] , посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Куницею В.В 12.08.2021 року, в якій вказано, що [PERSON] не заперечує проти позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини.

Outcome: approved