Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом згідно із прохальною частиною якого просила стягувати із [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення спільною донькою сторін трирічного віку. У обґрунтування позову [PERSON] повідомила, що сторони перебувають у шлюбі від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі, позивачка та відповідач проживають окремо і заявниця перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ураховуючи зазначений перебіг подій, [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, оскільки вона самостійно здійснює догляд за спільною донькою сторін, що, у свою чергу, не дозволяє позивачці працювати та забезпечувати себе матеріально без сторонньої допомоги. Відповідач, у свою чергу, скерував на адресу суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив позов задовольнити. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, [PERSON] скерувала на адресу суду заяву в якій просила здійснювати судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] у відзиві на позовну заяву також просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, отримувала код платника податків, має зареєстроване місце проживання та звільнена від сплати судового збору на підставі закону. Відповідач є громадянином України, отримував код платника податків та має зареєстроване місце проживання. 28 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Із довідки № 81, яка видана 27 грудня 2023 року Приватним підприємством «ГЛИБОЧАНСЬКЕ-ОСМВ» убачається, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві підсобним робітником і відповідно до наказу № 4 від 18 вересня 2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 19 вересня 2023 року. Зазначене підтверджується також копією наказу Приватного підприємства «ГЛИБОЧАНСЬКЕ-ОСМВ» № 4 від 18 вересня 2023 року. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Тобто, особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину, яка, наразі, не досягла трирічного віку і позивачка потребує коштів на своє утримання. Окрім цього, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі судом також взято до уваги його повне визнання відповідачем [PERSON] . Щодо питання розподілу судових витрат, то, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог у рамках цього провадження суд вважає за необхідне застосувати приписи ч. 1 ст. 142 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень. Інша частина судового збору підлягає до віднесення її на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в межах цього провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved