Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 15.09.2023р. у справі №464/5776/23 встановлено, що 21.08.2023р. об 11 год. 10 хв. на вул. Стуса, 53 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Даною постановою [PERSON] , відповідачку у справі, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначає, що вона, позивачка, є власником автомобіля марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , який застрахований у ПрАТ СК "ПЗУ Україна". Станом на 21.08.2023р. автомобіль марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідачка, застрахований в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА". Відповідно до висновку транспортно - товарознавчої експертизи №57/23 від 16.10.2023р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER] становить 78 519, 86 грн. Загальна сума, сплачена відповідачем 1 позивачці, становить 39 802, 60 коп. Зважаючи на дану обставину, відповідач не здійснив повної виплати страхового відшкодування, а тому з відповідача 1 слід стягнути 38 717, 80 коп. невиплаченого страхового відшкодування. Крім того, просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Також просить стягнути з обох відповідачів витрати, пов"язані з проведенням експертизи в розмірі 5 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., та сплачений судовий збір. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 15.09.2023р. в адміністративній справі №464/5776/23, [PERSON] (відповідачку в справі) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850\~гривень 00\~копійок та стягнено на користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору. Постанова набрала законної сили. Згідно постанови, [PERSON] 21.08.2023р. об 11 год. 10 хв. на вул. Стуса, 53 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Судом встановлено, що в\~діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачкою дій, тому її вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Позивачкою до позовної заяви долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , з якого вбачається, що власником автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER] є позивачка - [PERSON] . З роздруківок з офіційного сайту МТСБУ вбачається, що автомобіль «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивачка, станом на 21.08.2023р. був застрахований в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно полісу №210753442, а автомобіль «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідачка, станом на 21.08.2023р. був застрахований в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" згідно полісу №214920557. Згідно висновку експерта транспортно - товарознавчої експертизи №57/23 від 16.10.2023р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda» д.н.з. [NUMBER] станом на момент огляду становить 78 519, 86 грн. За твердженням позивачки ПАТ "НАСК "ОРАНТА" відшкодувало їй, позивачці, частину коштів, затрачених на ремонтні роботи, в розмірі 39 802, 60 грн. Зокрема, дана обставина підтверджується долученими позивачкою роздруківками про зарахування коштів 18.09.2023р. та 04.01.2024р. Зважаючи на те, що цієї суми недостатньо для покриття вартості ремонтних робіт, позивачка як власник пошкодженого автомобіля просить стягнути з відповідача 1 невиплачену суму в розмірі 38 717, 80 коп. Нормативно правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до ст.6, пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За загальними положеннями ЦПК України, на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Згідно з частиною першою\~статті 16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачкою, з покликанням на матеріали справи, доведено та підтверджено належними і достатніми доказами факт настання дорожньої - транспортної пригоди, у якій винна гр. [PERSON] (відповідач 2), що підтверджено зокрема рішенням суду, яке набрало законної сили. Зважаючи на те, що цивільно правова відповідальність відповідачки 2 станом на час вчинення ДТП була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", відтак з страхової компанії слід стягнути страхове відшкодування в ромірі 38 717, 26 коп. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачами. Відповідачами не долучено будь - яких доказів, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в даних документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру страхового відшкодування, яке має бути виплачене позивачці. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17). При цьому, суд відзначає, що в рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами … можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не погоджується з розміром заявленої моральної шкоди, вважає необгрунтованою, визначеною без належних та допустимих доказів та явно завищеною, просить відмовити у задоволенні даної позовної вимоги. Крім того, вважає завищеним розмір заявлених витрат на правову допомогу. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер та незначний обсяг душевних і психічних переживань позивачки, зумовлених пошкодженням її майна, можливість його відновлення шляхом ремонту, що не потребує надмірних зусиль з боку позивачки. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача 2 на користь позивачки в сумі 5000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп. Вирішуючи питання про стягнення з обох відповідачів на користь позивачки судових витрат, суд враховує пропорційність заявлених позовних вимог, виходячи з того, що до відповідача 1 заявлено позовну вимогу про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 38717, 80 грн., що становить 79,47 % від загального розміру позовних вимог, а до відповідачки 2 заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., що становить 20,53% від загального розміру позовних вимог. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених\~законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до абз.5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009), конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви долучено копії договору про надання правової допомоги №29/09/23/01 від 29.09.2023р., ордеру про надання правничої допомоги серії ВС №1329593, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №036, детального розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу від 03.12.2024р., акту виконаних робіт/приймання наданих послуг № 202412 від 03.12.2024р., відповідно до яких позивачці надана професійна правнича допомога в розмірі 16\~736, 80 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказаний правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 334/8182/19. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, витраченого часу, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідачів в розмірі 8203, 20 грн. Вирішуючи питання про задоволення стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8203, 20 грн., суд враховує детальний розрахунок, наданий стороною позивача. Зокрема, суд приходить до висновку, що такі виконані роботи як усні консультації входять у такий вид наданих послуг як підготовка проекту позовної заяви. Крім того, таку послугу як юридичний супровід при отриманні висновку експерта транспортно товарознавчої експертизи у вигляді 3-ох годин, суд вважає необґрунтованою та завищеною, оскільки відсутній конкретний перелік дій, які вчинялися представником позивача. При цьому, суд враховує те, що питання, які зазвичай ставляться перед експертом у даній категорії справ, є загальними, а позивачу, в свою чергу, не потрібно виконувати особливих дій під час експертного дослідження, тягар якого в більшій мірі несе експерт, якому доручено проведення експертизи. Крім того, такий вид послуги як підготовка проекту позовної заяви тривалістю 7 годин є також завищеним, враховуючи характер спірних правовідносин. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. До позовної заяви в копіях долучені договір №57/23 про виконання транспортно товарознавчої експертизи від 11.10.2023р., рахунок №57 від 11.10.2023р., акт №57 виконаних робіт від 11.10.2023р., платіжна інструкція №501640688 від 16.10.2023р., з яких вбачається, що позивачка понесла витрати на проведення експертизи в розмірі 5\~000 грн. Крім того, з квитанції №1877-7159-5451-3278 від 16.05.2024р. вбачається, що за подання позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В п.3 ч.2 цієї статті зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача 1 слід стягнути 962, 54 грн. судового збору, 6\~519, 08 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 3973, 90 грн. витрат на проведення експертного дослідження; з відповідачки 2 слід стягнути 248, 66 грн. судового збору, 842, 06 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 513, 25 грн. витрат на проведення експертного дослідження. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викаденого,

Outcome: approved