Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

У жовтні 2021 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №87226, виданий 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 7\~070,40 грн.; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №87227, виданий 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В,. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 16\~169,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач, зокрема, посилається на те, що оскаржувані виконавчі написи вчинено з порушенням вимог Закону, про що між іншим вказує те, що заборгованість, на момент їх вчинення, не була безспірною, а кредитні договори не є нотаріально посвідченими. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2021: відкрито провадження у справі; залучено в якості третіх осіб приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В.; витребувано докази. Ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідовою О.В. від 22.10.2021, за заявою позивача, вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в межах виконавчих проваджень відкритих на виконання оскаржуваних виконавчих написів. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 витребувано від ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» копії документів, які надавались нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. для вчинення оскаржуваних виконавчих написів. У зв`язку з закінченням повноважень судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідової О.В., справу було передано судді Шевченко О.В., якою за ухвалою від 05.03.2024 її прийнято до свого провадження та передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 05.04.2024 справу передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 08.04.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не надано. Третіми особами письмових пояснень до суду не надано. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, згідно копії виконавчого напису №87226, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №001/70/154889 від 16.07.2019 сторонами якого є ТОВ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» та [PERSON] , у розмірі 6\~070,40 грн., а також 1\~000,00 грн. за вчинення даного виконавчого напису. Відповідно до копії договору фінансового кредиту №001/70/154889 від 16.07.2019, сторонами якого зазначено ТОВ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» та [PERSON] , він не є нотаріально посвідченим. Згідно копії виконавчого напису №87227, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №0989130334 від 25.07.2019, сторонами якого є ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , у розмірі 15\~169,00 грн., а також 1\~000,00 грн. за вчинення даного виконавчого напису. Відповідно до копії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989130334 від 25.07.2019, сторонами якого зазначено ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , він не є нотаріально посвідченим. Згідно копії рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2017, ухваленого у справі №197/448/17 та копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За загальними положеннями, визначеними ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 29 червня 1999 року на виконання вимог\~ст.87 Закону №3425-ХІІ\~Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно зі\~ст.88 Закону №3425-ХІІ\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими\~статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі - Порядок),встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком, до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021, прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на вищевикладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчих написів про стягнення з позивача заборгованості, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що кредитний договір №001/70/154889 та договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989130334, не є нотаріально посвідченими, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав у нотаріуса для вчинення таких виконавчих написів, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~272,00 грн.

Outcome: approved