Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач у вересні 2024 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 01 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 944. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Позивач вказує, що сторони не дійшли домовленості відносно утримання дітей, в свою чергу відповідач офіційно працевлаштований, а діти проживають разом із матір`ю, а відтак позивач просила суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 24.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 24.09.2024 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, та вказав що готовий платити аліменти, проте зазначив що не погоджується з розміром аліментів, оскільки має на утриманні ще одну дитину, яка хоч і досягла повноліття але продовжує навчання. Також сплачує кредит та на утриманні знаходиться мама пенсіонерка. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. 01 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 944. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] який проживає разом із матір`ю та [PERSON] , [INFO] , який наразі досяг повноліття. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки та не підтримують подружні стосунки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 24.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Підстав для стягнення аліментів у іншому розмірі судом не встановлено. При цьому відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він приймає участь в утриманні сина [PERSON] та син продовжує навчання, як і не надано доказів на підтвердження того, що надає матеріальну допомогу на утримання матері чи-то проводить будь-які виплати за виконавчими листами. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів, Враховуючи положення ст.142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved