Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області із заявою, за участю заінтересованих осіб: [PERSON] , Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, у якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , у будинку [ADDRESS] , з 2015 року до часу відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] .. Після її смерті у Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області 14 листопада 2023 року було заведено спадкову справу №459/2023. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 2-381, яким заповідала [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6322685000:02:002:0625, площею 4,7856 га, що знаходиться на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області. Заявниця вказала, що окрім неї, спадкоємцем [PERSON] за законом на обов`язкову частку у спадщині є [PERSON] - її непрацездатний за віком син, тобто брат заявниці (заінтересована особа у справі). [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не звертався, з його слів, на спадкове майно не претендує. Їх батько, [PERSON] , чоловік [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 грудня 2008 року. [PERSON] стверджує, що протягом семи років після смерті батька її мати проживала одна. Згодом, зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] , [PERSON] забрала її жити до себе, тому з 2015 року і по день її смерті, [INFO] , [PERSON] , як член сім`ї померлої, постійно проживала з останньою в будинку по [ADDRESS] та здійснювала за нею догляд, оскільки [PERSON] хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Заявниця вважає, що оскільки вона на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавицею, тому прийняла спадщину. Однак постановою від 14.11.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті вищезазначеної особи та фактично не прийняла спадщину. У зв`язку з викладеним [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Заявниця у судовому засіданні вимоги поданої заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтримала. Пояснила, що її мати [PERSON] після смерті батька у 2008 році спочатку близько року проживала за місцем своєї реєстрації в с. Рясне Золочівського району Харківської області, потім продала будинок і переїхала жити до свого сина, [PERSON] .. Однак, через деякий час вона побажала проживати у доньки, [PERSON] , і у 2015 році заявниця забрала її до себе. [PERSON] на той момент була людиною похилого віку і за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги і нагляду. Вона проживала разом із [PERSON] , її чоловіком, свекром і свекрухою у будинку, належному чоловіку заявниці, за адресою : [ADDRESS] , мала у будинку окрему кімнату. Останній рік перед смертю [PERSON] дуже хворіла і потребувала постійного стороннього догляду. Та обставина, що [PERSON] не мала місця реєстрації, з`ясувалася лише після її смерті. Протягом строку проживання [PERSON] відбулися зміни в адміністративно-територіальному устрої, і наразі внаслідок цих змін [ADDRESS] належить до с. Мусійки Богодухівського району Харківської області. Представник заінтересованої особи Богодухівської державної нотаріальної контори у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, повідомив, що у вирішенні заяви покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, повідомив, що не заперечує проти заяви [PERSON] .. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду спр ави по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що заінтересовані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.1972, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 18.11.1995 [PERSON] було укладено шлюб із [PERSON] , після чого змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.1995 (а.с.8). Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.08.1962, [PERSON] має рідного брата [PERSON] , [INFO] , батьками якого також є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 26.08.2022, [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с.15). Батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2008 (а.с.16). Згідно з відміткою в паспорті громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається зі змісту договору дарування житлового будинку від 24.03.2023, укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний), витягу з Державного реєстру речових прав від 24.03.2023, чоловік заявниці [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.19-21). Згідно з довідкою Управління ЦНАП Богодухівської міської ради від 14.10.2024 № 4566 [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , разом з нею за цією адресою зареєстровані : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2023, [PERSON] померла [INFO] у м. Богодухів Харківської області (а.с.17). Відповідно до наданої заявницею копії державного акту серії ХР № 050078 від 08.09.2004, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів за № 865, [PERSON] за життя належала земельна ділянка з кадастровим номером 6322685000:02:002:0625 площею 4,7856 га, розташована на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). 14.11.2024 Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 459/2023 до майна померлої [PERSON] (номер у Спадковому реєстрі 71557031) (а.с.22-23). Спадкову справу заведено на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини або відмову від спадщини [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області 09.04.2013, згідно з яким заповідала належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 6322685000:02:002:0625 площею 4,7856 га [PERSON] (а.с.24). Постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.11.2023 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини (враховуючи, що померла [PERSON] не мала постійного місця реєстрації, разом зі спадкодавицею заявниця зареєстрована не була, не подала заяву про прийняття спадщини у 6-місячний строк, факт її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини не встановлений). У зв`язку з викладеним [PERSON] звернулася до суду з цією заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею [PERSON] в будинку по [ADDRESS] з 2015 року до часу відкриття спадщини - [INFO] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 09.11.2023 № 334 [PERSON] , [INFO] , не була зареєстрована на території Писарівськогостаростинського округу, була знята з реєстрації 15.11.2021 (зворотній бік а.с.24). Відповідно до довідки квартальної [PERSON] від 17.10.2024 та акту про фактичне проживання від 14.10.2024, складеного депутатом Богодухівської міської ради, квартальною та сусідами, [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2015 року (а.с.26, 27). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] більше 12 років проживала разом з донькою [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] (наразі - [ADDRESS] ), належному свекру і свекрусі заявниці. [PERSON] проживала у родині доньки, разом з її чоловіком, свекром, свекрухою, мала у будинку окрему кімнату. На момент поселення у доньки [PERSON] була вдовою, людиною похилого віку, яка хворіла і потребувала сторонньої допомоги. Останній рік перед смертю у 2023 році [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду, нагляду та лікування, які їй забезпечувала донька [PERSON] .. На момент смерті [PERSON] проживала у цьому ж будинку разом з донькою, її поховання здійснювала [PERSON] .. Таким чином, з урахуванням акту та довідки про фактичне місце проживання, відомостей про місце смерті [PERSON] , зазначеного у свідоцтві про смерть, а також показань свідків, наданих у судовому засіданні, підтверджується факт проживання [PERSON] з 2015 року по день її смерті -20.04.2023 разом із заявницею [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (наразі - [ADDRESS] ), у сім`ї доньки [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк, або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання її зі своєю матір`ю - спадкодавицею [PERSON] у будинку [ADDRESS] , з 2015 року до часу відкриття спадщини - [INFO] . Встановлення факту проживання разом зі спадкодавицеюнеобхідно заявниці для оформлення своїх спадкових прав.

Outcome: approved