Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

В жовтні 2024 адвокат Басараб О.Д. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.\~ Заява мотивована тим, що заявниця є власником земельної ділянки загальною площею 0.5272 га, яка розташована на території с.Василівка. Землю передано для обслуговування житлового будинку - 0.2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2772 га, що підтверджується Державним актом №10 на право приватної власності на землю. виданого на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Заозерненської сільської ради народних депутатів від 12.11.1997. На даний час постало питання внесення відомостей про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Але при вивченні документів виявилося, що у вказаному документі допущена помилка: неправильно зазначено прізвище та по батькові заявниці, вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] », що не збігається із прізвищем та по батькові заявниці, які зазначені у її паспорті громадянина України. До Заозерненської сільської ради для виправлення вказаних помилок неможливо звернутись, оскільки дана юридична особа перебуває у стані припинення від 12.01.2021. 11.09.2024 представником заявниці надіслано адвокатський запит до Тульчинської районної військової адміністрації з метою зясування, кому передавалася у приватну власність вказана вище земельна ділянка. Як вбачається із копії рішення 12 сесії 22 скликання Заозерненської сільської ради народних депутатів від 12.11.1997, земельна ділянка була наділена «Віхровій» Ганні « [PERSON] ». 17.09.2024 вона заявниця звернулась до Ладижинської міської ради про виправлення допущеної помилки в державному акті. Проте отримала відповідь про неможливість виправлення допущеної помилки. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне заявниці для подальшого внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, а також реєстрації її права на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказані обставини\~стали причиною\~звернення до\~суду з\~даною заявою,\~у якій\~вона просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН 000551, виданого 19 лютого 1998 року на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Заозерненської сільської Ради народних депутатів від 12 листопада 1997 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10, за яким їй у приватну власність передано земельну ділянку площею 0.5272 га, що розташована на території Заозерненської сільської Ради с. Василівка, для обслуговування житлового будинку 0.2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0.2772 га.. У судовому засіданні представник заявниці, адвокат Басараб О.Д., заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній. Зазначила, що заявниця не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки зясувалося, що її прізвище та по батькові, зазначені в державному акті на право власності на земельну ділянку не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті. В інший спосіб, ніж у судовому порядку, дані обставини усунуті не можуть бути. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіславши клопотання, в якому не заперечує щодо задоволення вимог заявниці та просить прийняти рішення за її відсутності. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши\~\~\~\~ матеріали\~\~\~\~ справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом\~ встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~копії паспорта\~громадянина України серії [NUMBER] , виданого Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області 2000 року, судом встановлено, що прізвище, ім`я та по-батькові заявниці « [PERSON] » (а.с. 4). З копії адвокатського запиту від 11.09.2024 вих.№ б/н судом встановлено, що адвокат Басараб О.Д. просила Тульчинську районну військову адміністрацію надати інформацію про те, кому передавалася у приватну власність на підставі рішення Заозерненської сільської Ради народних депутатів від 12 листопада 1997 р. 12 сесії 22 скликання земельна ділянка площею 0,5272 гектарів в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2772 га, яка розташована на території Заозерненської сільської ради с.Василівка (а.с. 7). Згідно листа\~голови Тульчинської\~районної військової\~адміністрації Гаврилюка\~О.А.\~від 13.09.2024\~№01-41/3107\~адвокату Басараб О.Д. на вказаний вище запит надано копію рішення Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.1997 (а.с. 8). Як вбачається з копії рішення 12 сесії 22 скликання Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.1997, в зв`язку з встановленням меж земельної ділянки, яка була передана [PERSON] у приватну власність рішенням сесії сільської ради народних депутатів від 31.01.97, вирішено видати державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0.5272 га, в тому числі: для обслуговування житлового будинку 0.2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0.2772 га в межах згідно з планом (а.с. 9). Судом встановлено, що 17.09.2024 [PERSON] звернулася до Ладижинської міської ради Вінницької області з заявою, в якій просила виправити допущену помилку у Державному акті на право приватної власн на землю Серії ВН 000551 та змінити зазначене прізвище у вказаному Державному акті з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія даної заяви (а.с. 10). З відповіді першого заступника міського голови Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 24.09.2024 №2.1-23/2553, адресованого [PERSON] , вбачається, що виправлення орфографічних помилок в державних актах на землю відбувалось до 2013 року шляхом видачі нових державних актів замість тих, що містять помилки. Проте з 1 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а тому видати новий акт замість того, в якому міститься помилка, неможливо. Встановити належність правовстановлюючих документів можливо лише через суд (а.с. 11). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ВН 000551 від 19 лютого 1998 року встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Заозерненської сільської Ради народних депутатів від 12 листопада 1997 р. 12 сесії 22 скликання, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10, передано у приватну власності земельну ділянку площею 0.5272 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Заозерненської сільської Ради с. Василівка для обслуговування житлового будинку 0.2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0.2772 га (а.с. 12). Аналізуючи вказані вище докази, суд доходить висновку, що при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю прізвище та по батькові заявниці [PERSON] помилково записано як « [PERSON] », що не відповідає її даним згідно паспорта громадянина України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Згідно стст.\~317,\~319,\~321 Цивільного кодексу України\~власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При встановлених обставинах та досліджених доказах суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON] , оскільки викладені в ній доводи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Заявниця не несе відповідальності за заповнення Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, оскільки записи в даний документ вносилися відповідальним працівником, а не особисто нею. Неправильне зазначення прізвища та по батькові заявниці в Державному акті про право приватної власності на земельну ділянку перешкоджає її праву розпорядження майном. Встановлення факту необхідне заявниці для подальшого внесення відомостей про належну їй земельну ділянку до Державного земельного кадастру, реєстрації майнових прав та в інший спосіб вирішити дане питання неможливо. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved