Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

30.08.2024 до суду звернувся представник позивачки [PERSON] адвокат Котляревський С.О. з вказаним позовом та просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати на підставі договору оренди землі №47/13 від 03.12.2013 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5920388700:01:001:0642 у розмірі 11397,22 грн, з яких: 10387,78 грн основна сума боргу, 283,54 грн інфляційні втрати, 726,50 грн пеня, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,7725 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0759, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (колишньої Хухрянської сільської ради) Охтирського району Сумської області, яку вона успадкувала у 2017 році після смерті [PERSON] . За життя, а саме 03.12.2013 [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» уклали договір оренди землі №47/13 щодо оренди вищезазначеної земельної ділянки. Додатковим договором від 30.10.2017 до договору оренди землі №47/13 від 03.12.2013 було змінено п. 9 договору щодо розміру орендної плати, яку підвищено з 3% на 10%, після чого розмір орендної плати склав 10378,18 грн та строк договору оренди 10 років з правом пролонгації. В послідуючому, 15.02.2018 були внесені зміни до даного договору в результаті чого власником-орендодавцем вказаної земельної ділянки стала [PERSON] , а орендарем ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Відповідно до умов договору оренди землі орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня, а у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний місяць прострочення. Проте, в порушення умов договору, відповідач не сплатив орендну плату за 2023 рік, що і стало підставою звернення до суду. 12.09.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи. 26.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначається, що відповідач є податковим агентом, на якого покладений обов`язок щодо розрахунку та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору. Позивачка як орендодавець позбавлена можливості самостійно розраховувати та сплачувати податки та збори. Таким чином, розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою складає 10378,18 грн, в тому числі 2023,75 грн ПДФО та військовий збір. Отже, сума, яку позивачка мала отримати за оренду земельної ділянки складає 8354,43 грн. Крім того зазначає, що після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України, протягом 2022 року ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» вживались невідкладні заходи на виконання закликів Президента та вказівки Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо забезпечення продовольчої безпеки України і проведення посівної компанії та вирощування с/г продукції, у технологічних процесах яких задіються всі наявні ресурси підприємства. Таким чином, враховуючи сучасні реалії, які мають безпосередній вплив на життя та умови ведення бізнесу в України, наявні проблеми із реалізацією вирощеної с/г продукції, що мали наслідком недоотримання коштів товариством задля виконання своїх зобов`язань із виплати орендної плати, звертається із клопотанням не стягувати пеню та інфляційні втрати, або зменшити їх розмір на 99%. 10.10.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено клопотання представника позивачки, витребувано з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» інформацію про виплату [PERSON] орендної плати за 2023 рік за договором оренди землі від 03.12.2013 №47/13. 20.11.2024 за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00 грн., у зв`язку з невиконанням ухвали суду щодо надання затребуваної судом інформації. 26.11.2024 на виконання ухвали суду від 10.10.2024 відповідачем подано заяву, в якій повідомлено, що за договором оренди землі від 47/13 від 03.12.2013 [PERSON] орендна плата не виплачувалася. 27.11.2024 представником відповідача подано заяву про скасування ухвали суду від 20.11.2024 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, яка вмотивована тим, що через постійні відключення світла та, відповідно, нестабільну роботу інтернету ухвала про витребування доказів не була вчасно розглянута. Станом на день подання цієї заяви вимоги ухвали суду про витребування інформації виконано. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши позицію учасників справи, дійшов такого висновку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2151, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 5920388700:01:001:0642, площею 3,7725 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, яку вона успадкувала після смерті батька [PERSON] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2017 №101424263, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого від 17.06.2024 №383160732 (а.с. 6-7, 14). 03.12.2013 [PERSON] уклав договір оренди землі №47/13 з Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920388700:01:001:0642, площею 3,7725 га, строком на 10 років (а.с. 8-9). 18.12.2013 Договір №47/13 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 4095592, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого від 17.06.2024 №383160732 (а.с. 6-7). Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки, що складає 2077,19 грн. Пунктом 10 Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до п. 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. Згідно з п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний місяць прострочення. 30.10.2017 Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» та [PERSON] уклали додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі №47/13 від 03.12.2013, в якому вирішили: у п. 9 договору оренди землі щодо розміру орендної плати цифри та слова «розмірі 3%» замінити на цифри та слова «розмірі 10%» (а.с. 10). 15.02.2018 між [PERSON] (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі №47/13, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни/доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103781,78 грн, з 2017 року орендна плата складає 10378,18 грн (а.с. 11). Частиною першою статті 2\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частинами 1-3 статті 762\~ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Згідно з вимогами Податкового кодексу України, на орендаря покладено обов`язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно із положеннями ст.ст. 21, 22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт. Відповідно до ч. 1 ст.\~25 Закону України\~«Про оренду\~землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору оренди землі та статті 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки не сплатив позивачці орендну плату за 2023 рік у розмірі 10378,18 грн, що не заперечується відповідачем. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст.\~611\~ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст.\~551\~ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив умови договору оренди землі та не сплатив позивачці орендну плату за землю за 2023 рік у розмірі, передбаченому умовами договору 10378,18 грн, що ним не спростовується, наявні підстави для стягнення з відповідача пені, визначеної п. 14 договору оренди землі, у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен місяць прострочення, а також інфляційних втрат відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд погоджується із розміром пені (726,50 грн) та інфляційних втрат (283,54 грн), визначених позивачкою, оскільки цей розрахунок здійснено відповідно до умов договору оренди землі та чинного законодавства. У відзиві на позовну заяву, відповідачем заявлено клопотання про не стягнення або зменшення пені та інфляційних втрат. Разом з цим, враховуючи, що розмір не перевищує значно розмір збитків, та відсутність інших обставин, які мають істотне значення, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені. Також не вбачається правових підстав для зменшення інфляційних втрат, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями (неустойкою), а входять до складу грошового зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 та постанові КГС ВС від 23.03.2023 №920/505/22). Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, та заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивачки несплаченої орендної плати в сумі 10387,78 грн обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, 283,54 грн інфляційних втрат та 726,50 грн пені, нарахованої відповідно до п. 14 договору оренди землі. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За приписами ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 5 ст. 137 ЦПК України, згідно якої у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому за приписами ч. 6 ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги та представлення інтересів №21, акт наданих послуг від 29.08.2024 та рахунок на оплату від 29.08.2024 щодо сплати 6200,00 грн. Так за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Положеннями ч. 1 ст.\~627\~ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. В ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Слід зауважити, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зважаючи на те, що представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не подано, а у суду відсутні правові підстави для самостійного зменшення розміру судових витрат, понесених позивачем за отримання правової допомоги, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати у повному обсязі в сумі 6200,00 грн. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 7411,20 грн. При цьому суд не вбачає підстав для скасування заходів процесуального примусу, застосованих до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області 20.11.2024. 26.11.2024 на виконання ухвали суду від 10.10.2024 відповідачем подано заяву, в якій повідомлено, що за договором оренди землі від 47/13 від 03.12.2013 [PERSON] орендна плата не виплачувалася. Відповідно до ч. 6 ст.\~148\~ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків. Так, причиною застосування заходів процесуального примусу у виді накладення штрафу стало невиконання уповноваженими представниками ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» процесуальних обов`язків, зокрема, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин у встановлені судом строки, а саме у період 19.10.2024 (дата першого отримання ухвали суду зі встановленням строку виконання до 25.10.2024) до 27.11.2024. При цьому ухвала суду про надання витребуваних доказів надсилалася судом на адресу відповідача повторно 04.11.2024 та отримана ним 08.11.2024. Та лише після постановлення 20.11.2024 ухвали щодо застосування заходів процесуального примусу, виконана відповідачем.

Outcome: approved