Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] відкритому за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників по теплопостачанню та абонентському обслуговуванню, що виникла до 05 червня 2024 року, в розмірі 73 325, 64 грн., яка складається з: абонплата - 1 408,27 грн., опалення 71 917,37 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 05 червня 2024 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] . Після того як позивачка стала власником квартири їй стало відомо, що на особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість за теплопостачання колишнього власника в розмірі 73 325, 64 грн., яка складається з: абонплата - 1 408,27 грн., опалення 71 917,37 грн. 14 серпня 2024 року позивачка звернулася до Відповідача з заявою про виключення з особового рахунку № [NUMBER] заборгованості попереднього власника, яка виникла до 05 червня 2024 року. У вересні 2024 року позивачка отримала відповідь на свою заяву. В даній відповіді №Ш-291 від 23 вересня 2024 року позивачці було відмовлено у задоволені її заяви. В подальшому їй продовжили надходили платіжки за опалення по квартирі з урахуванням боргу попереднього власника, тому вона звернулась за заистом своїх прав до суду. 11 жовтня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 29 жовтня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем був обраний невірний засіб захисту своїх прав і він не надав доказів, що КП КМР «Центральні тепломережі» якимось чином його права порушило. Зобов`язання відповідача щодо виключення із суми заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників, що виникла до 05 червня 2024 року, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Позивачем в позові не зазначено, які саме його права як споживача порушені саме відповідачем. Також вказує, що у зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати або не переводити заборгованість попередніх власників у КП КМР «Центральні тепломережі» не має жодних підстав. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Панко Г.В., що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 11-13). Договір купівлі-продажу не містить будь-яких застережень, щодо заборгованості за послуги із централізованого опалення квартири. \~ \~ \~ \~14.08.2024 року позивач зверталась із заявою про переоформлення особового рахунку на її ім`я, та виключення заборгованості у розмірі 73325,64 грн. особового рахунку (а.с. 9). 23 вересня 2024 року відповідач надав відповідь,\~що при переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників, що підтверджується відповіддю № Ш-291 від 23.09.2024 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України визначено, що \~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом та оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У Постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18 зазначено, що «Відмовляючи у задоволенні позову, суди не звернули уваги на те, що позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості та заборону в майбутньому вчиняти дії щодо включення такої суми у вимогу до сплати узгоджується із абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках». Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом,\~зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги із централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16. Враховуючи, що заборгованість попереднього власника за послуги теплопостачання у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на даний час належить позивачу, виникла до 05 червня 2024 року та складала 73325,64 грн., тобто до придбання квартири позивачем, у договорі купівлі-продажу не йшлася мова про зобов`язання позивача сплатити заборгованість, що виникла за не сплату житлово-комунальних послуг, тому суд приходить до висновку, що заборгованість у розмірі 73325,64 грн. не має рахуватися як заборгованість [PERSON] , а відповідачу слід зробити її перерахунок. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позивачем обраний належний спосіб захисту своїх прав, заборгованість за послуги з теплопостачання виникла до укладення договору купівлі-продажу квартири, договір купівлі-продажу не містить будь-яких застережень щодо заборгованості за послуги із централізованого опалення квартири, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved