Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить встановити факт перебування дитини [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 11.02.2024 року поблизу н.п. Роботине, Пологівського району Запорізької області відповідно до сповіщення 349 від 15.02.2024 року № 6/1738. Заяву обґрунтовує тим, що вона є дружиною [PERSON] , який був мобілізований на військову службу до Збройних Сил України 26.12.2022 року. До мобілізації чоловіка вона постійно отримувала допомогу від нього, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, отримувала грошові перекази на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона та діти перебували на повному утриманні чоловіка, оскільки останній ніс усі витрати на купівлю майна спільного користування, сплачував комунальні платежі, придбавав їм одяг та інші побутові речі, які були потрібні їм, а отже вони були пов`язані спільним побутом. З метою отримання грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, відповідно розділу 30 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 та одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, необхідно встановити факт перебування на утриманні зниклого безвісти чоловіка, а тому вона вимушена звернутись в суд з даною заявою. Встановлення факту проживання та перебування на утриманні загиблого вітчима дитини [PERSON] необхідне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який був годувальником. У зв`язку з цим, заявник змушена звернутися до суду, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує. Ухвалою суду від 05.06.2024 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. 22.07.2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України суду подані пояснення, в яких представник просить відмовити в задоволенні заяви [PERSON] . Ухвалою суду від 23.07.2024 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено військову частину [NUMBER] . В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник заяву підтримали, посилаючись на обставини, що в ній викладені. Заявник додатково пояснила, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, разом вони виховували її сина [PERSON] від першого шлюбу. Чоловік став для нього справжнім батьком. З батьком [PERSON] вона розлучилась в 2008 році і він ніяким чином не приймав участі у житті дитини, аліменти не сплачував. [PERSON] виховував [PERSON] з річного віку, піклувався та утримував дитину і її, а також вони мають спільного сина [PERSON] . Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, пояснила, що вітчим зобов`язаний утримувати дитини, якщо не має інших родичів дитини. Представник заінтересованої особи в/ч [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Заслухавши пояснення заявника та її представника, представника заінтересованої особи, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.09.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 812. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.09.201 року, видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1454. [PERSON] був мобілізований на військову службу до Збройних Сил України 26.12.2022 року та ник безвісти 11.02.2024 року поблизу населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 349, Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024120000000216, листом військової частини [NUMBER] щодо обставин загибелі [PERSON] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] 06.10.2008 року розірвала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 274), від якого має сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає заявник, [PERSON] з однорічного віку виховував її сина від першого шлюбу, надавав матеріальну та моральну підтримку дитині, батько дитини життям сина не цікавився, аліменти на дитину не виплачував, [PERSON] називав вітчима батьком. Факт перебування [PERSON] на утриманні вітчима підтверджується наданими заявником доказами, а саме: виписками по картці заявника в АТ «ПриватБанк» про перекази коштів на рахунок заявника, спільними фото доданими до матеріалів справи, копіями фіскальних чеків магазину «Brain» щодо придбання комп`ютерного приладдя для дітей [PERSON] та [PERSON] , кошти на яке були надані [PERSON] , довідкою КЗ «Ліцей «Нова українська школа» Кропивницької міської ради» від 10.05.2024 року за вих. № 313 з якої вбачається, що вихованням дитини [PERSON] займався вітчим разом з матір`ю [PERSON] , а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] піклувався про дружину та дітей, [PERSON] виховував з однорічного віку, досягнення [PERSON] у велосипедному спорті це заслуга [PERSON] . Він забезпечував сім`ю, для [PERSON] був рідним батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положенню міститься у постанові КЦС ВС від 23.04.2020 року по справі № 686/8440/16-й. Конституційний Суд України в рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом прав на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі роди (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри, зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та ніші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , перебував на утриманні вітчима з однорічного віку, отримував матеріальну підтримку вітчима та його піклування. Як зазначила заявник, її батьки пенсійного віку, матеріально забезпечував сім`ю та дітей її чоловік - [PERSON] . Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать юрисдикції цивільного суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Таким чином, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « ... суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів...». Як зазначає заявник встановлення даного юридичного факту має для неї юридичне значення, а саме отримання грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, відповідно розділу 30 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 та одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який був годувальником. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обгрунтованість заяви, а тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок заявника.

Outcome: approved