Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

\~ \~23.09.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що вона та відповідач [PERSON] 17.09.2010 зареєстровали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було складено актовий запис №2205. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , 2012 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого у сім`ї відбувались сварки. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини у сторін припинились із червня 2023 року, з того часу сторони не ведуть спільного господарства, спору про спільне майно немає. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. На примирення позивач не погоджується, вважає, що шлюб необхідно розірвати. Шлюб сторони розривають вперше. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище чоловіка. Крім того, позивач просить суд неповнолітнього сина, [PERSON] , залишити проживати з нею. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 23.09.2024 головуючим суддею визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 24.09.2024. Ухвалою суду від 01.10.2024 вище вказана позовна заява була залишена без руху. Судом був встановлений позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: сплати судового збору. 03.10.2024 на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про усунення недоліків. Ухвалою суду від 04.10.2024 позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Суд направляв відповідачу [PERSON] позовну заяву з додатками та копію ухвали суду від 04.10.2024 за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] , рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштової кореспонденції (а. с. 22-23). Кореспонденція суду повернулась у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Судом встановлено фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Згідно з свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 17.09.2010, між сторонами був укладений шлюб, про що складено актовий запис № 2205 (а. с. 2). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( а. с. 3). Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. На думку позивачки примирення між подружжям неможливе. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вище наведеного вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дитини, а отже суд має постановити рішення про його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) заявила про своє бажання залишити шлюбне прізвище. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В позовній заяві позивач не зазначає фактичні обставини, які свідчать про наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини. Формування вимоги свідчить, що між сторонами досягнута згода про визначення місця проживання дитини з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплата судового збору позивачем в сумі 1 211, 20 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 03.10.2024 ( а. с. 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved