Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 50% доходів, отриманих від оренди об`єктів спільної сумісної власності подружжя приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , за період з березня 2024 року по серпень 2024 року, у сумі 31\~000,00 грн., посилаючись на порушення відповідачем погоджених між ними домовленостей. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 10 вересня 2011 року між нею з відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року. За час перебування у шлюбі, за спільні сімейні кошти, вони з [PERSON] придбали об`єкти нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , та нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , титульним володільцем яких визначено відповідача. Зазначене нерухоме майно здається в оренду суб`єктам підприємницької діяльності та до вересня 2023 року, тобто до моменту припинення фактичних шлюбних відносин, кошти з оренди вищевказаного майна використовувались в інтересах сім`ї. За усною домовленістю із відповідачем, останній повинен був перераховувати на її рахунок половину коштів із оренди майна, проте з жовтня 2023 року вона не отримувала таких коштів. Рішенням суду від 24 липня 2024 року вона стягнула 50% доходів. отриманих від оренди об?єктів спільної сумісної власності подружжя за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року, Тому з урахуванням умов договорів оренди та додаткових угод до них, виходячи із загальної суми отриманого доходу 78\~000,00 грн., посилаючись на положення статей 61, 63,65,68 СК України, статті 359 ЦПК України, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, передбаченому ст. 128 ЦК України. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надав. Про наявність справи в провадженні суду обізнаний, згідно поданої представником відповідача заяви (а.с. 53). Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року між ними розірваний (а.с. 13-15,19 копії свідоцтва, рішення). Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13 жовтня 2020 року, [PERSON] є власником нежитлового приміщення, вбудованого в перший поверх дев`ятиповерхового житлового будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-18 копія договору) Право власності [PERSON] на вказане нежитлове приміщення також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 359883398, сформованого 25 грудня 2023 року (а.с. 25-27). Також, згідно Договору купівлі-продажу від 16 лютого 2022 року, [PERSON] є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-23 копія договору). Право власності [PERSON] на вказане нежитлове приміщення також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу № 299921973, сформованого 16 лютого 2022 року (а.с. 24). 10 червня 2021 року між ФОП [PERSON] (орендодавець) та ФОП [PERSON] (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 1, за умовами якого орендодавцем було передано в оренду нежитлове приміщення, яке знаходиться на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі вказаного нежитлового приміщення (а.с. 30-33 копії договору, акту). 12 травня 2022 року між вищевказаними сторонами було укладено Додаткову угоду № 01-2022 до договору оренди нежитлового приміщення № 01 від 10 червня 2021 року, за якою сторони узгодили подовження дії Договору на тих самих умовах на строк до 30 червня 2023 року, а також п. 4.1 Договору викласти в іншій редакції, зазначивши розмір місячної орендної плати у розмірі 7\~000,00 грн. Зміни до п. 4.1 Договору вступають в силу з 01 червня 2022 року (а.с. 34 копія угоди). Також, 15 липня 2022 року між цими ж сторонами було укладено Додаткову угоду № 02-2022, за якою сторони дійшли згоди внести зміни до п. 4.1 Договору № 01 від 10 лютого 2021 року, визначивши розмір орендної плати у сумі 10\~000,00 грн. Зміни до п. 4.1 Договору вступають в силу з 01 серпня 2022 року (а.с. 35). За Додатковою угодою № 01-2023 від 06 вересня 2023 року, підписаною ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , сторонами узгоджено внесення змін до п. 4.1 Договору оренди нежитлового приміщення № 01 від 10 червня 2021 року, визначено розмір місячної орендної плати у розмірі 12\~000,00 грн. Зміни до п. 4.1 Договору вступають в силу з 01 жовтня 2023 року (а.с. 36). Подальша зміна розміру місячної орендної плати узгоджена сторонами у Додатковій угоді № 01-2024 від 01 лютого 2024 року та визначена на рівні 7\~000,00 грн. на місяць, починаючи з 01 березня 2024 року (а.с. 37). Також, 04 вересня 2022 року між ФОП [PERSON] (орендодавець) та ФОП [PERSON] (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 2, за умовами якого орендодавцем було передано в оренду нежитлове приміщення, яке знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38-40 копія договору). 06 вересня 2022 року сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі вказаного нежитлового приміщення (копія акту). Згідно Додаткової угоди № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 02 від 04 вересня 2023 року, підписаної ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , сторони погодили подовжити дію Договору оренди на тих самих умовах на строк до 03 вересня 2024 року, а також погодили викласти п. 4.1 Договору в іншій редакції вказавши, що розмір місячної орендної плати складає 6\~000,00\~грн. Зміни до п. 4.1 Договору вступають в силу з 01 жовтня 2023 року (а.с. 42). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною третьою статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.\~Об`єктом права\~спільної сумісної\~власності є\~заробітна плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним\~із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України). За змістом частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України). Матеріалами справи установлено, що сторони з 10 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого 13 жовтня 2020 року та 16 лютого 2022 року ними було придбано два об`єкти нерухомості, які в подальшому було здано в оренду. Договорами оренди та Додатковими угодами до Договорів оренди доводиться розмір орендної плати за надане в оренду нерухоме майно. Так, загальний розмір одержаного доходу від здачі в оренду прим. [ADDRESS] за період з березня 2024 року по серпень 2024 року (6 місяців * 7\~000,00 грн. (помісячна орендна плата) становить 42\~000,00 грн., та від здачі в оренду прим. [ADDRESS] за період з березня 2024 року по серпень 2024 року становить 36\~000,00 грн. (6 місяців * 6\~000,00 грн. (помісячна орендна плата). Згідно наданих письмових доказів, відповідачем перераховано позивачу 20 серпня 2024 року два платежі на суму 4\~776,00 грн. та 3\~224,00 грн. (а.с. 43). Оскільки матеріали справи не місять доказів визначення розміру часток у спільному майні подружжя, суд при винесенні рішення виходить з їх рівності та вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення 50% (1/2 частини) доходів отриманих від здачі в оренду об`єктів спільної сумісної власності подружжя, а саме нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , є обґрунтованими, доведеними належними, достатніми та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, тому враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд вважає необхідним звернути увагу, що прийменник «по» визначає кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь, тому додатково зазначення «включно» не потребує, тобто судом стягуються 50 відсотків доходів отриманих від оренди об?єктів спільної сумісної власності подружжя за період з березня 2024 року по серпень 2024 року, за 6 місяців (березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2024 року). Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог у повному обсязі, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при поданні позову до суду судового збору, підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved