Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тричинець Н.П., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 18.05.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Їхнє спільне життя з відповідачем тривало біля 10 років, п`ять з яких вони перебували у офіційному шлюбі. Проте, особисті відносини між сторонами змінились після повернення відповідача зі служби в ЗСУ через відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та відсутність бажання надалі проживати подружнім життям. Фактичне спільне сімейне проживання позивач та відповідач на момент подачі позову припинили. З наведених підстав позивач вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 18 травня 2018 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане 18.05.2018 року виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Закарпатської області. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, і не спростовано відповідачем,через відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та відсутність бажання надалі проживати подружнім життям сторони припинили фактичне спільне проживання. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved