Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

23.11.2024\~представник стягувачки\~ [PERSON] \~-\~адвокат Цуркан\~В.І.звернувся до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої просить вирішити питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу\~державної виконавчої\~служби в\~Охтирському районі\~Сумської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції на користь [PERSON] понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме за надання професійної правничої допомоги в сумі 5500,00 грн. В обґрунтування заяви зазначається, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2024 задоволено скаргу [PERSON] на дії суб`єкта владних повноважень в особі начальника Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ МЮ Мовчан Л.О., а тому має бути вирішено питання стягнення судових витрат, що і стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні державний виконавець Матосова І.Ю. просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, пославшись на їх завищений розмір та не відповідність складності справи і обсягам виконаної роботи адвокатом. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 4 ст.\~270\~ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Заяву представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.11.2024 щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, повернуто заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст. 183 ЦПК у зв`язку з відсутністю доказів надсилання копії цієї заяви учаснику справи [PERSON] . Вивчивши заяву та додані до неї докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено,\~ухвалою Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~від 21.11.2024задоволено скаргу [PERSON] , визнано неправомірними дії начальника Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мовчан Л.О. щодо винесення постанови від 24.10.2024 за вих. №18/25.6-12/2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження №75917782, визнано незаконною та скасовано зазначену постанову. У скарзі представником стягувачки [PERSON] - адвокатом Цурканом В.І. зроблено застереження щодо подання додаткових доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 246\~ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до положень ст.\~450\~ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Статтею 452\~ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. За ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу . Статтею 59\~Конституції України гарантовано право кожному на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною заявника надані: договір про правничу допомогу від 06.11.2024; розрахункова квитанція серії ЦВІ №6-11/2024 про оплату 5500,00 грн; акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 22.11.2024; акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 28.06.2024. Отже, зазначені документи свідчать про доведеність стороною стягувача обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, обставини справи, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, складність справи, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений стороною стягувача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 5500,00 грн є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому заява про відшкодування судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved