Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

26 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 17 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2077. Ухвалою судді від 29.07.2024 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином; одночасно з поданням позову представник позивача - [PERSON] звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач - [PERSON] у судове засідання втретє не з`явилася, повідомлялася належним чином. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] з судовою повісткою на 17.09.2024 року, повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У зв`язку з неявкою відповідачки, судове засідання, призначене на 17.09.2024 року на 12.45 год., було відкладено на 30.10.2024 року на 12.00 год. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] з судовою повісткою на 30.10.2024 року, повернута до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. 29.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 30.10.2024 року на 12.00 год. на надання доступу до справи в системі «Електронний суд». 30.10.2024 року представнику відповідача [PERSON] - [PERSON] було надано доступ до справи в системі «Електронний суд». За клопотанням представника відповідачки [PERSON] судове засідання, призначене на 30.10.2024 року на 12.00 год., було відкладено на 04.12.2024 року на 11.00 год. Про дату судового засідання, призначеного на 04.12.2024 року на 11.00 год. представник відповідачки [PERSON] повідомлений належним чином, що підтверджується Довідками про доставку судової повісти на електронну пошту: [INFO] та про доставку судової повісти до електронного кабінету. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] , з судовою повісткою на 04.12.2024 року, повернута до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання 03.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 04.12.2024 року на 11.00 год. Зазначає, що отримав доступ до справи в системі «Електронний суд», однак, там відсутній позов, що перешкоджає підготовці відзиву на позов. Судом було перевірено дані ОСК та з`ясовано, що матеріали справи відскановані та прикріплені до ОСК, тобто позовна заява з додатками міститься в електронному вигляді. Суд звертає увагу, що справа перебуває у провадженні суду з липня 2024 року, судові засідання уже двічі відкладалися у зв`язку з неявкою відповідачки та за клопотанням її представника. Крім того, сторона відповідача не була позбавлена можливості звернутися до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи у паперовому вигляді. З клопотанням про надання строку для примирення сторона відповідача до суду не зверталась. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в цьому судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 17.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Одесі, актовий запис №2077. У шлюбі дітей немає. Позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved