Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

30 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до суду засобами поштового зв`язку із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно є його двоюрідним племінником, та факт того, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , він постійно проживав зі спадкодавцем в будинку [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер\~його племінник\~ [PERSON] .\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина на\~частку земельної ділянки загальною площею 6,16 га (фактично складається із трьох окремих земельних ділянок), що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яку [PERSON] прийняв, але не оформив після смерті [PERSON] . Здійснював поховання [PERSON] він сам, за власний кошт. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишав. Спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він прийняв, так як з січня місяця 2022 року постійно проживав зі [PERSON] в належному йому будинку [ADDRESS] . Інших спадкоємців у [PERSON] немає. З приводу родинних стосунків із [PERSON] зазначив наступне. Він, [PERSON] , народився [INFO] . Його матір`ю є [PERSON] , яка померла [INFO] . У його матері був рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] . У [PERSON] була дочка [PERSON] , яка двічі перебувала у шлюбі та змінювала прізвище: спочатку на « [PERSON] », потім на « [PERSON] ». [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . На випадок своєї смерті [PERSON] зробив заповіт, яким заповідав своє майно заявнику, дочці - [PERSON] і своєму онуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведена спадкова справа № 53/2021. Після смерті [PERSON] йому у спадщину дістався житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами [ADDRESS] , в якому він постійно проживає з січня 2022 року. 29 травня 2024 року він звернувся до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , однак, розглянувши надані ним документи, державний нотаріус встановила, що він не може належним чином підтвердити факт родинних стосунків з [PERSON] , оскільки існує розбіжність в імені по-батькові його матері в її свідоцтві про смерть « [PERSON] » та в його свідоцтві про народження « [PERSON] », окрім того в нього відсутні свідоцтва про народження матері [PERSON] та дядька [PERSON] . Факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] (на момент смерті [PERSON] він був зареєстрований в м. Южноукраїнську, однак з січня місяця 2022 року постійно проживав разом зі спадкодавцем в будинку [ADDRESS] ). За вказаних обставин державний нотаріус рекомендувала йому звернутися до суду з метою встановлення вищевказаних фактів. Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року було витребувано з Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та інформацію про те, хто зі спадкоємців звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В судовому засіданні 01 листопада 2024 року заявник пояснив, що після смерті [PERSON] залишилась його частка землі. Він хоче вступити в спадщину, однак отримати спадщину не може через наявність помилки у написанні по-батькові матері. Зазначив, що [PERSON] племінник по двоюрідній сестрі. Мати - [PERSON] на даний час померла, була у шлюбі та змінювала прізвище на « [PERSON] » та « [PERSON] ». [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . Батьки [PERSON] ( [PERSON] . Його мати [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , проживала с. Цвітково, Доманівського району. Представник заінтересованої\~особи територіальної громади\~села Прибужани\~в особі\~Прибужанівської сільської\~ради Вознесенського\~району Миколаївської\~області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без заінтересованої особи. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Матір`ю [PERSON] в свідоцтві про його народження зазначена [PERSON] /а.с. 19/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, прізвище [PERSON] до реєстрації шлюбу « [PERSON] » /а.с. 23/. [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Доманівка, Доманівського району, Миколаївської області, померла в селі Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області /а.с. 21/. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , уродженець смт Доманівка, Миколаївської області померла в селі Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області /а.с. 25/. Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] , 2/3, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась дочка спадкодавця [PERSON] та його онук [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] . Спадщина складається з земельних ділянок та житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , який успадкований лише заявником /а.с. 7, 8, 9/. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 53-2021 від 01 березня 2021 року, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] /а.с. 50-113/, зокрема з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] . Прізвище [PERSON] 09 жовтня 1990 року було змінено в зв`язку з реєстрацією шлюбу на [PERSON] 07 квітня 1993 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесено відомості про розірвання даного шлюбу. 25 листопада 1994 року прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » в зв`язку з реєстрацією шлюбу. 25 жовтня 2006 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2006 року, даний шлюб було розірвано. [PERSON] [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 06 жовтня 2021 року [PERSON] звертався до Державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] . Нотаріусом йому було повідомлено про те, що заява надійшла з порушенням строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв [INFO] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області /а.с. 27/. Своє право власності на зазначений житловий будинок [PERSON] зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с. 10/. [INFO] в селі Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області, помер [PERSON] , [INFO] /а.с. 5/. Державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Онищенко Л.В. з приводу звернення з питання оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , роз`яснено [PERSON] , що факт родинних відносин не підтверджується, а саме, що його мати [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , та [PERSON] є двоюрідним дядьком [PERSON] . Заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] /а.с. 4/. Згідно відповіді державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Онищенко Л.В., спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не зареєстрована. Заявник не має можливості документально підтвердити родинні стосунки між ним та [PERSON] з метою оформлення права на спадщину. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в с. Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області. [PERSON] є її знайомим однокласником її чоловіка. [PERSON] є племінником [PERSON] . [PERSON] був її учнем, так як жив в селі. Мати [PERSON] двоюрідна сестра [PERSON] , а батько матері [PERSON] брат матері заявника [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в с. Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області, поряд з [PERSON] , який проживав зі спадкодавцем. Заявника знає по школі. На даний час він живе з її однокласницею, вони куми. Мати [PERSON] і [PERSON] рідні брат і сестра. [PERSON] дочка [PERSON] , [PERSON] син [PERSON] . Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Разом з тим, встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення права на спадщину, а в іншому порядку [PERSON] не може встановити вказаний факт, тому факт підлягає встановленню у судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні достеменно встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є онуком дядька заявника. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заявник посилалися на те, що [INFO] помер його племінник [PERSON] , з яким вони спільно проживали в будинку [ADDRESS] . Після його смерті він займався організацією поховання. Зазначив, що інших спадкоємців у покійного [PERSON] немає, заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишав. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини необхідне йому для підтвердження прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів». Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. У матеріалах справи відсутні відомості про наявність інших спадкоємців [PERSON] у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право [PERSON] на прийняття спадщини, між ким би існував спір. Натомість наявна відповідь нотаріуса відповідно до якої, згідно алфавітних книг обліку і реєстрації спадкових справ Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та Другої Вознесенської державної нотаріальної контори з 2022 року по 2024 рік, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не зареєстрована. Таким чином, у даному випадку існування спору про право є гіпотетичним, а не реальним, а тому дана справа може бути розглянута у порядку окремого провадження. Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, та від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21. Відмова нотаріуса Печериці А.І. у оформленні спадщини після [PERSON] пов`язана виключно з тим, що заявником не підтверджено факт родинних відносин, а надані ними документи не підтверджуєть факт постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 25 липня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 29 січня 1992 року по 16 травня 2022 року був зареєстрований у будинку [ADDRESS] /а.с. 13/. Згідно копії довідки № 47 від 22 січня 2024 року Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] , 1962 року народження з січня 2022 року по жовтень 2023 року проживав у вказаному вище будинку [ADDRESS] /а.с. 15/. Реєстрація заявника згідно паспорту /а.с . [ADDRESS] . Відповідно до копії акту № 03 про не проживання, складеного комісією ЦПРЖФ, [PERSON] , 1962 року народження, в квартирі [ADDRESS] , зі слів сусідів з січня 2022 року не проживає /а.с. 17/. Виходячи з викладеного, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved