Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 2,02 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Бучми колишньої Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] , який помер [INFO] , мав на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого 14 травня 1997 року Бишківською сільською радою та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 829, після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із нею на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не відмовилася від прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкоємця. В той же час інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку немає. Водночас [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] . Водночас спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 2,02 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлого [PERSON] , оскільки він втратив цивільну правоздатність та дієздатність у зв`язку із смертю. А тому вважає, що її право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 09 грудня 2024 року о 09 год. 15 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак з Жовківської ДНК на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Бишків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 28 вересня 2023 року органом 4628. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23 вересня 2023 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] змінила на [PERSON] внаслідок реєстрації 23 вересня 2023 року шлюбу із [PERSON] у Жовківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 23 вересня 2023 року було складено відповідний актовий запис № 111. Тобто дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 02 лютого 1999 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області, стверджується, що батьком позивача є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Дошлюбним прізвищем матері позивача, [PERSON] , було [PERSON] , яке вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу із батьком позивача, [PERSON] , у Бишківській сільській раді 28 квітня 1990 року, актовий запис № 6, що підтверджується викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою 28 квітня 1990 року. З свідоцтва про народження матері позивача серії [NUMBER] , яке видане 25 березня 1972 року виконкомом Бишківської сільської ради, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зважаючи на те, що [PERSON] є матір`ю матері позивача, [PERSON] , відповідно [PERSON] є бабою [PERSON] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Львівської області 22 листопада 1969 року, вбачається, що [PERSON] своє дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] внаслідок одруження 22 листопада 1969 року із [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 22 листопада 1969 року було зроблено відповідний запис № 16. Тобто дошлюбним прізвищем [PERSON] було [PERSON] . Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00045162320, який наданий 23 травня 2024 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], який виданий Бишківською сільською радою 14 травня 1997 року та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 829, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Бишківської сільської ради від 01 квітня 1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,21 га, а по уточнених даних 2,02 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Бучми Бишківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. [PERSON] помер [INFO] , про що 22 липня 1994 року було складено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке повторно видане 21 березня 2024 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З довідки № 687, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, вбачається, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не посвідчувався. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувалося за законом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] як дочка [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, була спадкоємцем за законом першої черги після його смерті. Викладеним у довідці № 686, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, стверджується, що померлий [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 689, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , дочка померлого [PERSON] , проживала разом із ним постійно та була зареєстрована по [ADDRESS] до дня його смерті, [INFO] , та вели спільне господарство. Викладеним у довідці № 688, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, стверджується, що що з громадянином [PERSON] до дня його смерті, [INFO] , були зареєстровані і проживали за адресою: будинок [ADDRESS] : [PERSON] , 1941 року народження, дочка; [PERSON] , 1974 року народження, онука; [PERSON] , 1977 року народження, онук; [PERSON] , 1972 року народження, онука; [PERSON] , 1969 року народження, чоловік онуки; [PERSON] , 1990 року народження, правнук; [PERSON] , 1992 року народження, правнук; [PERSON] , 1993 року народження, правнук. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство. Інших спадкоємців першої черги за законом, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, які б прийняли спадщину внаслідок вступу в управління або володіння спадковим майном або внаслідок звернення до нотаріуса за прийняттям такої у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на право на середню земельну частку (пай), яке належало йому на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку). [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , однак юридично не оформила такої. [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 12 березня 2004 було зроблено запис за № 15, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 12 березня 2004 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яка належала їй, а також на земельну частку (пай), яку [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, яке належало їй на праві особистої власності на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося на день її смерті заповіла онуці, [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу. Даний заповіт 11 лютого 2004 року складено і посвідчено Гоцій Галиною Іванівною, секретарем Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 27. 03 березня 2021 року Бейзик Наталією Василівною , старостою Бишківського старостинського округу № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області дублікат заповіту замість втраченого видано [PERSON] . Дублікат заповіту зареєстровано в реєстрі за № 10. Даний заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости Бишківського старостинського округу № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області Бейзик Н. В. від 03 березня 2021 року. Викладеним у довідці № 692, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, стверджується, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З довідки № 691, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , онука померлої [PERSON] , проживала разом із нею та була зареєстрована по [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] , та вели спільне господарство. Викладеним у довідці № 690, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 липня 2024 року, стверджується, що з громадянкою [PERSON] до дня смерті, [INFO] , були зареєстровані і проживали за адресою: будинок [ADDRESS] : [PERSON] , 1972 року народження, дочка; [PERSON] , 1969 року народження, зять; [PERSON] , 1990 року народження, онук; [PERSON] , 1992 року народження, онук; [PERSON] , 1993 року народження, онук; [PERSON] , 1999 року народження, онука. Тобто суд констатує, що [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї баби, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд враховує, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із [PERSON] чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті немає. Внаслідок звернення позивача у Жовківській державній нотаріальній конторі Львівської області 18 листопада 2021 року було зареєстровано спадкову справу №397/2021, номер у Спадковому реєстрі 68680300, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67369612 від 18 листопада 2021 року. З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 січня 2024 року, яке набрало законної сили, у справі № 444/3917/23, провадження № 2/444/195/2024, вбачається, що позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,49 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території колишньої Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, право на який [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 14 травня 1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 828. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом № 824/01-16 від 17 червня 2024 року фактично відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , площею 2.02 га, що розташована на території Бишківської сільської ради Львівського району Львівської області і належить [PERSON] , померлому [INFO] , після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила, так як позивачем не було подано в нотаріальну контору оригіналу правовстановлюючого документа нового взірця на вищезгаданий земельний пай із відповідною реєстрацією та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Як зазначає позивач сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] чи [PERSON] у неї відсутній. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікат саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини належної форми документа, оскільки [PERSON] помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а за життя не зробив необхідних дій. Отже [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із нею на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не відмовилася від прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкоємця. В той же час інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку немає. Водночас [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] . [PERSON] спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 2,02 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлого [PERSON] , оскільки він втратив цивільну правоздатність та дієздатність у зв`язку із смертю. Водночас судом встановлено, що право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved