Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

08 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними припинились, проживать окремо, шлюб носить лише формальний характер, як виявилося у них зовсім різні погляди на сімейне життя, побут, відпочинок. У відносинах відсутні взаємопорозуміння і повага, відносини приносять позивачці лише негативні емоції. Вважає, що у них немає спільних цілей на життя, на примирення не погоджується, тому просить суд шлюб розірвати. Від шлюбу мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання нез зявився та не повідомив причини своєї неявки. Відзиву на позов не надходило. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків, 03 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб (актовий запис № 51), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 03 серпня 2010 року. Прізвище дружини (позвачки) після реєстрації шлюбу « [PERSON] » . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 31.08.2010 року, серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, яка проживає з позивачкою, спір про визначення місця проживання дитини- відсутній. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через різні погляди на сімейне життя, у відносинах відсутні взаємопорозуміння та повага, на примирення позивачка не погоджується. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~ позивачка має право іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ".

Outcome: approved