Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 28.09.2024 і до закінчення дочкою навчання. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стянути з відповідачки на його користь усі судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу адвоката. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що вони з відповідачкою проживали в зареєстрованому шлюбі, у якому народилася [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2022 шлюб між ними розірвано. [PERSON] проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. Оскільки відповідачка не цікавилася життям дитини, не надавала їй матеріальної допомоги, він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, який задоволено рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2022, яким ухвалено проводити стягнення аліментів із [PERSON] на його користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 28.09.2024 їхня дочка досягне повноліття. З 02.09.2024 вона навчається в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї (денна платна форма навчання). У зв`язку з навчанням вона не може себе забезпечити самостійно, тому потребує матеріальної допомоги. Він несе витрати на її навчання, харчування, придбання необхідного одягу, навчальних матеріалів, на оплату проїзду. Вважає, що з урахуванням плати за навчання та додаткових витрат з відповідачки на його користь для забезпечення життєдіяльності та навчального процесу доньки слід стягнути аліменти в розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу). Відповідачка інших утриманців не має, вона працездатна та отримує дохід, а також має нерухоме майно, тому може сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково вказав, що їхня спільна з відповідачкою дочка навчається в м. Івано-Франківськ. Вона здобуває другу освіту, тому навчання для неї платне. Також вони несуть витрати на гуртожиток, які складають 1000 грн в місяць. Винаймати ж квартиру взагалі не мають можливості через дороговартість. Також доньці потрібні кошти, щоб доїхати у м. Івано-Франкіськ, а це 135 грн в одну сторону, та на щоденне добирання на навчання по місту (15 грн одноразовий проїзд). Крім того їй потрібні кошти на харчування, одяг, канцелярію. Все це він не взмозі покривати самотужки, оскільки в нього складний матеріальний стан. Щоб його якось покращити він працює, у тому числі, й по суботах. Щодо матерільного стану відповідачки, то вона працює, отримує стабільний дохід, тому може надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Щодо тверджень відповідачки про те, що вона утримує свою маму, то, як йому відомо, остання проживає з племінницею та її чоловіком, які їй у всьому допомагають. Оскільки вона має проблеми із ногами, їй важко пересувати, племінниця, маючи автомобіль, допомагає їй пересуватися, а вона у свою чергу допомагає їм у веденні підприємницької діяльності. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. Їй і так достеменно не відомо, чи дійсно дочка навчається на платній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що, коли вона була з візитом у політехнічному навчальному закладі, де навчається її дочка, то ніхто їй не повідомляв про те, що навчання платне, така інформація відсутня і в буклеті, якій їй дали для ознайомлення з формами та напрямками навчання. Вважає, що проживання в гуртожитку також повинне бути безкоштовним. У свій час вона возила доньку в Польщу, пропонувала їй поїхати по програмі в Англію на навчання, де б могла навчатись безкоштовно та проживати в сім`ї безоплатно, але вона відмовилась, а тепер потребує коштів від неї у зв`язку з навчанням в Україні. Також зазначила, що вона працює у м`ясному відділі продуктового супермаркету, де складна робота, за що отримує тільки 8000 грн на місяць, чого їй самій не вистачає, оскільки утримує крім себе ще двох осіб. Так, на її утриманні перебуває чоловік, який є особою з інвалідністю ІІІ групи. Він переніс інфаркт, тому потребує постійного догляду та витрат на лікування. Також вона допомагає своїй матері, яка є особою пенсійного віку. Їй (відповідачці) з позивачем на праві спільної власності надежить будинок, в якому проживає останній з дочкою, тобто [PERSON] користується її часткою будинкою, хоч і у власності майна не має. Представник відповідачки - адвокат Кажук В.Б. у судовому засіданні вказав, що його довірителька не має фінансової можливості надати дочці більше, ніж 1000 грн, оскільки має на утриманні ще й інших осіб, тому згідна на стягнення з неї аліментів у розмірі 1/8 частки від її доходу. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: 25 вересня 2024 року позивач подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Ухвалою суду від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків. 09 жовтня 2024 року позивач подав уточнену редакцію позовної заяви. Ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, відповідачці надано строк для подання відзиву на позов. На підставі ухвали суду від 13.11.2024 уточнено анкетні дані відповідачки. 21 листопада 2024 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, який залишено без розгляду на підставі ст. 126,127 ЦПК України (ухвала від 25.11.2024). 25 листопада 2024 року представник позивачки клопотав про долучення письмових доказів та поновлення строку на їх подання, що протокольною ухвалою суду задоволено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як установлено під час розгляду справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. Під час перебування в шлюбі в них народилася [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження\~серії [NUMBER] від 05.10.2006 (а.с. 7), яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачем. На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2022 ухвалено проводити стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 4-5). На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 6). Як встановлено під час розгляду справи, [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2023 (а.с. 48) та паспортний документ останньої (а.с. 31). Спільній доньці сторін [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), [INFO] виповнилося 18 років, а відтак стягнення аліментів на неї припинилося. Проте, як убачається з довідки № 01-10/102 від 05.09.2024, [PERSON] з 02.09.2023 навчається в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї на денній платній формі навчання (а.с. 9). За твердженнями позивача, їхня дочка [PERSON] потребує допомоги батьків, самостійного заробітку не має, а відповідачка добровільної участі в утриманні дочки, яка продовжує навчання, не бере, хоча працевлаштована, має стабільний заробіток, а тому має змогу допомагати їй матеріально. Натомість відповідачка вказала, що вона дійсно працює та отримує заробітну плату, проте така є незначною, що не дає можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, на підтвердження чого надала довідку про доходи (а.с. 54). Також зазначила, що на її утриманні перебуває чоловік [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіє, на підтвердження чого долучила довідку до акта огляду МСЕК та медичні документи (а.с. 49, 50-53). Крім того вона несе витрати на утримання мами [PERSON] , яка є особою пенсійного віку (а.с. 55-56). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі матері в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Оцінка суду: вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено та підтверджується наданою позивачем довідкою з навчального закладу, що дочка сторін [PERSON] , [INFO] , навчається на денній платній формі навчання в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї з 02.09.2024. При цьому, відповідачка, заперечуючи факт оплатності навчання, не надає будь-яких доказів на його спростування, хоча встановленню підлягає саме факт навчання на денні формі, її ж оплатність (вартість навчання) береться до уваги при визначенні розміру аліментів, які повинні стягуватись на час навчання. Оскільки на даний час [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчатись, суд застосовує до спірних правовідносин ст. 199 СК України, якою встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, позивачем по справі. За твердженнями позивача, [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батьків. Він таку допомогу надає, однак такої донька не отримує від відповідачки, тому він просить стягнути з неї аліменти на утримання дочки в розмірі частини усіх її видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з урахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Заявляючи до стягнення аліменти в розмірі частки від доходу відповідачки, позивач не надає доказів на обгрунтування необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі. Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надає доказів, які б підтверджували розмір понесених витрат на утримання дочки у зв`язку з її навчанням: вартість навчання, витрати на проживання, канцтовари, техніку на навчання, придбання посібників. Хоча згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру таких аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У матеріалах справи також відсутні і будь-які докази щодо майнового стану повнолітньої доньки сторін, розкладу її навчання та можливості самостійно отримувати хоч незначний дохід, підробляючи у вільний від навчання час. Заперечуючи проти стягнення аліментів у заявленій сумі, відповідачка зазначає, що на її утриманні перебуває чоловік, який є особою з інвалідністю третьої групи. Однак суд звертає увагу на те, що група інвалідності [PERSON] була встановлена з 01.03.2022 до 09.03.2024. Доказів проходження переогляду, які б давали підстави вважати, що йому і надалі встановлено групу, не надано, як і не надано підтверджень того, що він не має доходу, а відтак перебуває на утриманні дружини, яка вимушена нести витрати на його лікування, оскільки він хворіє. Навпаки, як вказала відповідачка, її чоловік продовжує отримувати допомогу по інвалідності на час військового стану без переогляду. Крім того він не позбавлений отримувати будь-який інший дохід, оскільки йому були протипоказані тільки фізичні навантаження. Щодо тверджень відповідачки про те, що на її утриманні перебуває мама [PERSON] , суд також ставиться критично, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би вказував на здійснення фінансового утримання останньої [PERSON] . Не надано і доказів фінансового стану [PERSON] , що давали б підстави вважати, що вона потребує матеріальної допомоги від доньки. При цьому в судовому засіданні позвач зазначив, що мама відповідачки проживає саме зі своєю племінницею та її чоловіком, а не з відповідачкою, чого остання не заперечила. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідачка є особою працездатного віку і законом встановлено обов`язок надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки остання навчається на денній платній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. При цьому суд зважає на те, що [PERSON] має незначні доходи, проте стабільні, її чоловік хоч хворіє, однак не позбавлений можливості отримувати доходи і про відсутність таких, як і про необхідність його утримання відповідачка доказів не подала. Розмір ж аліментів, які вона згідна оплачувати, є настільки незначним, що не покриє навіть витрати на дорогу на навчання. Хоча і позивач, вказуючи на витрати, які потребує дочка, їх документального підтвердження не надає, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та їхньої дочки, обставини, визначені в ст. 182 СК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/5 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня досягнення [PERSON] повноліття, а саме з 28.09.2024. Розмір зазначених аліментів, враховуючи розмір заробітної плати відповідачки, не поставить її у скрутне матеріальне становище, однак буде сприяти у забезпеченні хоч найнеобхідніших витрат дочки, яка досягла повнолітння та прожовжує навчатись. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідачки на користь держави. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, відповідачка заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не висловлювала, вказана сума є обгрунтованою та доказово підтвердженою, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 800,00 грн понесених ним витрат за надання професійної правничої допомоги, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам. На підставі\~викладеного,\~ст.\~81,\~141\~ЦПК України,\~ст.\~7,\~141,\~181,\~182,\~191,\~199,\~200,\~201\~СК України,\~та

Outcome: partial