Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1981. На даний час позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу позивач разом з відповідачем набули у власність нерухоме майно. Так, 18.09.1986 подружжям було придбано будинок [ADDRESS] . Загальна площа будинку - 79,4 кв.м. Указаний будинок був придбаний за спільні кошти подружжя. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване за відповідачем. Крім того, 31.08.2021 на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради №\~13-35/VІІІ земельну ділянку площею 0,0928 га за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований спірний будинок, було передано у приватну власність [PERSON] . Загальна ринкова вартість спільного майна сторін, відповідно до звітів про його оцінку, виконаних оцінювачем на запит позивача, складає 194120,00 грн (будинок 180\~200,00 грн; земельна ділянка -13\~920,00 грн. Частка позивача в цьому майні становить , тобто у грошовому виразі 97060,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування цього житлового будинку; а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 01.11.2024 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали. У підготовче засідання відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, що є підставою для ухвалення рішення у підготовчому засіданні згідно із ч.4 ст.200 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив такі обставини. Між сторонами 29.08.1981 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.09.1986, під час шлюбу на ім`я відповідача було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Договір купівлі-продажу зареєстровано у Корсунь-Шевченківському відділенні бюро технічної інвентаризації 04.10.1986 відповідно до діючого на той час законодавства (ст.227 ЦК УРСР). [ADDRESS] , про що мається відмітка у договорі купівлі-продажу. На підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради від 31.08.2021 №13-35/VІІІ відповідачу було передано у власність земельну ділянку площею 0,0928 га, кадастровий номер 7122510100:10:008:0046 по [ADDRESS] із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №275104211 від 16.09.2021 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0928 га, кадастровий номер 7122510100:10:008:0046 (а.с.12). Відповідно до звіту про оцінку, складеному оцінювачем ТОВ «Центр нерухомості України» [PERSON] , станом на 01.10.2024 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0928 га, кадастровий номер 7122510100:10:008:0046, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить без ПДВ 13920,00 грн (а.с.20). [PERSON] має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок серії АК №00489, видане 10.07.2006 (а.с.20). Відповідно до звіту про оцінку, складеному оцінювачем ТОВ «Центр нерухомості України» [PERSON] , станом на 01.10.2024 ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить без ПДВ 180200,00 грн (а.с.21). Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з таких норм права. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. У даній справі спірний житловий будинок набуто до 2004 року, а земельна ділянка після 2004 року. Поділ спільного майна здійснюється після 2004 року. Права й обов`язки, яких сторони набувають у зв`язку з поділом спільного майна, виникають після того, як набув чинності СК України. Тобто, одна частина правовідносин регулюється нормами КпШС, а інша нормами СК України. У зв`язку з цим порядок набуття спірного будинку та його правовий режим визначаються КпШС, порядок набуття спірної земельної ділянки визначаються СК України, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. За таких обставин розмір часток подружжя у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, способи та порядок його поділу визначатимуться за правилами СК України. Відповідно до ст. 28 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до статей 69, 70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Крім того, касаційний цивільний суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 462/518/18, провадження № 61-13422св19, виснував, що факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Однак у даному спорі сторона відповідача визнала факт належності сторонам спірного майна на праві спільної сумісної власності. Вирішуючи даний спір суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 565/495/18, провадження № 61-1539св19, згідно з яким поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного з подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. У даному спорі позивач не заявляла вимоги щодо поділу майна в натурі, отже суд розглядає вимогу щодо спірного будинку в контексті визнання за позивачем права на частку в праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене суд виснує, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому суд визначає рівними розмір часток сторін у праві спільної власності на вказаний спірний житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16). Оскільки суд визнає, що позивачу належить частина у праві спільної сумісної власності на спірний будинок, то відповідно за позивачем слід визнати право власності на частину спірної земельної ділянки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Отже, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн грн.

Outcome: approved