Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

03 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про продовження обмежувального припису, в якій просила суд продовжити обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року згідно якого останньому заборонено: перебувати в місці мешкання співмешканки [PERSON] , [INFO] , як з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на певну відстань до місця мешкання та проживання заявниці [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , роботи, інших місць частого відвідування нею як постраждалою особою; особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю [PERSON] , як постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривдникові, переслідувати її і в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести телефонні переговори та смс листування з нею як з постраждалою особою або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що [PERSON] є її колишнім співмешканцем, який постійно здійснює відносно неї фізичне та психологічне насильство шляхом висловлювання нецензурною лайкою, нанесення тілесних ушкоджень, тощо, а тому є необхідність продовження обмежувального припису відносно [PERSON] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про продовження обмежувального припису Заявниця [PERSON] надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки у судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/367/24 від 18 січня 2024 року заяву [PERSON] , зацікавлена особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволено; видано обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк до шести місяців, яким встановлено тимчасові обмеження його права, а саме: заборонено перебувати в місці мешкання співмешканки заявниці [PERSON] , [INFO] , як з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] . Заборонити наближатися на певну відстань до місця мешкання та проживання заявниці [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , роботи, інших місць частого відвідування нею як постраждалою особою. Заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю [PERSON] , як постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривдникові, переслідувати її і в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести телефонні переговори та смс листування з нею як з постраждалою особою або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Однак [PERSON] надалі продовжує вчиняти дії фізичного та психологічного насильства відносно [PERSON] , що підтверджується листом Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області за №11530/201/04-24 від 04 листопада 2024 року згідно якого зазначено, що [PERSON] неодноразово впродовж 2024 року зверталась до КРУП ГУНП в Донецькій області з приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства. Також у зв`язку з протиправними діями [PERSON] заявниця 26 жовтня 2024 року вимушена була звернутися до КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, що підтверджується відповіддю Відділу охорони здоров`я Краматорської міської ради. До того ж факт продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства підтверджується актами з`ясування обставин вчинення домашнього насильства або загрози його вчинення від 17 червня 2024 року, 02 липня 2024 року, 19 вересня 2024 року та спеціальною карткою обліку факту чинення домашнього насильства від 10 травня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України - за заявою осіб, визначених ст. 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою ст. 350-6 цього Кодексу. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Долучені письмові докази по справі свідчать про конфліктні взаємовідносини між сторонами, можуть розцінюватись судом як домашнє насильство. З огляду на наявні у справі письмові докази, суд вважає, що заявником доведено існування загрози вчинення [PERSON] протиправних дій у майбутньому. Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви є існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі за N 754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Дослідивши надані заявницею докази, суд вважає, що факт вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] після винесення судом рішення про встановлення обмежувального припису на строк шість місяців, знайшов своє підтвердження, а викладені заявницею у заяві про продовження обмежувального припису обставини такими, що не спростовані належними та допустимими доказами, а відтак - урахувавши характер вчинених заінтересованою особою дій, існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обмежувального припису стосовно кривдника на строк шість місяців, зазначений строк продовження обмежувального припису, з огляду на обставини цієї справи, є достатнім та обґрунтованим. Тож, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved