Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників справи. Позивачка [PERSON] 24.09.2024 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6487, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу у сторін цієї цивільної справи народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Водночас, шлюб позивачки [PERSON] з відповідачем [PERSON] виявився невдалим, у зв`язку з чим вони вирішили розлучитись та проживають порізно. Дитина проживає зі позивачкою [PERSON] за її місцем реєстрації і заходиться виключно на її утриманні, і саме на неї покладено турботи щодо її утримання, при тому що вона не працює і знаходиться у декреті по догляду за цією дитиною. Батько дитини відповідач [PERSON] , з 2021 року не надає жодної допомоги на її утримання, ба більше дитиною зовсім не цікавиться. Угоди між сторонами цієї цивільної справи про добровільну сплату аліментів на утримання дитини не досягнуто. Відповідач [PERSON] проживає окремо, в добровільному порядку своїй дитині не надає матеріальної допомоги, котра вкрай необхідна для її повноцінного розвитку, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] просить на підставі статей 150, 180-184, 191 СК України свій позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на дитину, не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 25.09.2024 року вважається такою, що йому вручена 08.10.2024 року, та 04.11.2024 року надіслана повторно засобами поштового зв`язку. Водночас, слід зазначити, що 04.11.2024 року також було надано доступ для ознайомлення з матеріалами цієї справи в електронному вигляді представнику відповідача [PERSON] адвокату Семенюку Р.А., задовольнивши його відповідну заяву у спосіб внесення відомостей адвоката через комп`ютерну програму «Д-3». Відповідно, відповідач [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів, як й не навів таку позицію його представник адвокат Семенюк Р.А.. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін та інших учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Семенюком Р.А. за допомогою засобів електронного зв`язку подано заяву, за змістом якої просив надати доступ до електронної справи та надати для ознайомлення матеріали справи в електронному вигляді. Ця заява була задоволена у спосіб внесення відомостей адвоката через комп`ютерну програму «Д-3» в електронну судову справу, а відтак й надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи, таким чином, названа заява адвоката Семенюка Р.А. була реалізована 04.11.2024 року. Будь-яких інших заяв чи клопотань від сторін у справі та/чи їх представників, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 25.09.2024 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідач а [PERSON] .. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.09.2024 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~у межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки [PERSON] й причетність до такого порушення її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Згідно свідоцтва про шлюб на бланку серії [NUMBER] , виданого Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10.07.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 3), сторони у справі 10.07.2018 року зареєстрували шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 196. Згідно свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Труханівської сільської ради Сколівського району Львівської області 09.07.2019 року (копія міститься у справі, а. с. 4), у сторін у справі [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 13. Відповідно до Акта № 13 про фактичне місце проживання, складеного 19.09.2024 року в с. Труханів Стрийського району Львівської області старостою сіл Нижнє Синьовидне та Тишівниця [PERSON] , у присутності свідків-сусідів [PERSON] , [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 7), разом із позивачкою [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання за адресою по [ADDRESS] проживає малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Чоловік/батько [PERSON] разом із ними не проживає. Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства». Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. В силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою, то на зазначеного відповідача покладений обов`язок утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, що настане [INFO] . Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача [PERSON] чи наявності в нього на утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, або ж непрацездатних членів сім`ї, у матеріалах цієї справи відсутні. Судом не здобуто також доказів з приводу наявності у сторін у справі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або ж придбання ними нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відтак, враховуючи обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів, а також беручи до уваги волю позивачки [PERSON] як особи, на чию користь будуть стягуватися аліменти на їх з відповідачем [PERSON] дитину, суд вважає за необхідне та можливе стягувати з зазначеного відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня\~пред`явлення\~цього позову,\~тобто з 24.09.2024 року, і до досягнення зазначеною дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку зазначеної дитини, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) на пункту 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» та підставі ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь держави з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved