Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

28 жовтня 2024 року позивач надіслала в суд позов до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт на частину нерухомого майна, а саме заповів [PERSON] земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,391 га кадастровий номер 0722486300:05:000:1189, площею 0,57 га 0722486300:05:000:1021, площею 0,2666 га з кадастровим номером 0722486300:05:000:0853. На день смерті батька залишилось спадкове майно, яке не охоплено заповітом, і складається з земельної ділянки площею 1,3909 га з кадастровим номером 0722486300:05:000:1190, земельних ділянок площею 0,5073 га та 0,2730 га, які розташовані на території Затурцівської сільської ради (бувшої Шельвівської). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти: позивач [PERSON] , її сестра [PERSON] та брат [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали окремо з спадкодавцем та не бажають приймати спадщину після смерті батька. З часу його смерті до нотаріуса ні спадкоємці за законом, ні спадкоємець за заповітом не звертались. 20 вересня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,3909 га, 0,5073 га та 0,2730 га, проте у його видачі було відмовлено у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що фактично догляділа батька до смерті, постійно приїжджала до нього, привозила ліки та допомагала з господарством, здійснила поховання та вступила у користування спадковим майном. Також звертає увагу на те, що в період смерті батька панувала пандемія COVID 19, позивач та її рідні дуже важко переносили це захворювання, відтак вона не мала змоги звернутись у визначений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вона помилково вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки доглядала за померлим та інші спадкоємці до нотаріуса не звертались. Не маючи юридичної освіти та достаних знань права, не змогла правильно зрозуміти тлумачення законодавства щодо строків прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для подачі нею, [PERSON] , заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 02 грудня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку SMS на номер телефону, зазначений у поданій позивачем заявці (а.с. 22, 32). Одночасно із позовною заявою позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, у якому позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 23). Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 33 на звороті). 02 грудня 2024 року від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення рішення про задоволення позову (а.с. 40). Треті особи [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилися також, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки. Про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них до суду не надходило. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 236/2024 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Шельвів Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 30 грудня 2020 року виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с. 7, 12). Після смерті [PERSON] 29 грудня 2020 року відкрилася спадщина. 24 січня 2019 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 97, що підтверджується копією заповіту та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78432207 від 20.09.2024 року (а.с. 18, 20 на звороті). Згідно заповіту [PERSON] заповів [PERSON] , [INFO] , земельні ділянки площею 1,391 га кадастровий номер: 0722486300:05:000:1189, площею 0,5752 га кадастровий номер: 0722486300:05:000:1021, площею 0,2666 га кадастровий номер: 0722486300:05:000:0853, які передані для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Волинська область, Локачинський район, Затурцівська (колишня Шельвівська) сільська рада. Із довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 356 від 19.09.2024 року вбачається, що в с. Шельвів Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після його смерті у володіння спадковим майном вступила дочка [PERSON] , яка на день його смерті була зареєстрована у [ADDRESS] . Спадкове майно складається з земельної частки (паю) розміром 1,3909 га, 0,5073 га та 0,2730 га, які розташовані та території Затурцівської сільської ради (бувша Шельвівська). Інші спадкоємці: дочка [PERSON] , 1988 року народження, яка зареєстрована та проживає у м. Ковель Волинської області та син [PERSON] , 1989 року народження, який зареєстрований та проживає у м. Ковель Волинської області (а.с. 13 на звороті). Приватним нотаріусом Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. 27 липня 2018 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 1,3909 га, що розташована за адресою: Волинська область, Локачинський район, Шельвівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 0722486300:05:000:1190. Як вбачається із копії Свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області 12 березня 1982 року, [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 6). Також із копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 25 серпня 1998 року вбачається, що з 05 грудня 2017 року вона зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 4). 20 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 236/2024 до майна [PERSON] (а.с. 11 на звороті). У своїй заяві від 20 вересня 2024 року [PERSON] просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку площею 1,3909 га, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Волинська область, Володимирський район, Затурцівська сільська рада (колишні Локачинський район, Шельвівська сільська рада), кадастровий номер 0722486300:05:000:1190. Однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заяву про прийняття спадщини до нотаріальних установ, у встановлені законом строки, а саме до 29 червня 2021 року спадкоємиця не подала, про що винесено постанову вих. № 336/02-31 від 20.09.2024 року (а.с. 10, 21). Таким чином, позивач як спадкоємець за законом не може оформити спадщину в зв`язку з тим, що пропустила строк для її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті були зареєстровані за різними адресами, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не звернулася. З доводів позивача вбачається, що вона допомагала батькові з господарством, доглядала його до смерті, здійснила поховання та вступила у користування спадковим майном. Помилково вважала, що фактично прийняла спадщину. Крім того, інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 236/2024 до майна померлого [PERSON] їх теж не вбачається. 02 грудня 2024 року від представника відповідача надійшла заява, у якій позовні вимоги визнає (а.с. 38). Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, які визнаються відповідачем, або добровільності їх визнання, а також те, інших спадкоємців, які у визначений законом термін вчинили будь-які дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] немає, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved