Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] (попереднє прізвище « [PERSON] ») звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 24 вересня 2022 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2024 року шлюб з відповідачем був розірваний. Під час спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Фактично з часу народження дитини та по теперішній час, відповідач батьківського піклування та турботи до сина не виявляв, проживав окремо від неї та малолітнього сина [PERSON] . Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виховував дитину та не цікавився його життям. На теперішній час дитина перебуває на повному її утриманні. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Ініціативи у спілкуванні, матеріальному забезпеченні та в вихованні дитини відповідач не виявляє. Вона регулярно та неодноразово намагалася звернути увагу батька дитини на необхідність спілкування з сином, проте, він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина не знає його та фактично не має емоційної прив`язаності до відповідача. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною. 04.09.2023 року згідно судового наказу Ковпаківського районного суду м.Суми з відповідача [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач не виконує вказане рішення, матеріальної допомоги не надає, маючи заборгованість зі сплати аліментів. Вищевказані факти, як у сукупності, так і окремо, зумовлюють необхідність позбавлення відповідача батьківських прав з метою захисту прав та інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] забезпечуватиме інтереси самої дитини, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає та не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, не піклується про неї. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шудренко Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав та просили їх задовольнити. Додатково позивач в судовому засіданні пояснила, що її колишній чоловік перестав цікавитися сином з травня місяця 2023 року. Залишив сім`ю відповідач в травні 2023 року. 27 березня 2024 року їх шлюб було розірвано. Відповідач неодноразово її ображав, тому відносно нього було складено два заборонних приписи. [PERSON] не телефонує їм, зовсім не цікавиться сином, не спілкується з ним. Дитина батька не знає. Про дитину відповідач зовсім не цікавиться, аліменти на утримання сина не сплачує більше року. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. [PERSON] приймав участь в одному підготовчому засіданні, в якому зазначив, що позов не визнає. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Гнилокоза С.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , пояснила, що відповідач не відповідав на телефонні дзвінки представника Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, прочитав від них повідомлення, але на них не відповів. Управлінням «Служба у справах дітей» наданий висновок про можливість позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 24 вересня 2022 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Сумському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №600 (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2024 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.8). Під час спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 24.08.2024 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно судового наказу Ковпаківського районного суду м.Суми (справа №592/13144/23) від 04.09.2023 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте відповідач не виконує вказане рішення, матеріальної допомоги не надає, маючи заборгованість зі сплати аліментів, що становить 31023,30грн. (а.с.10). До матеріалів справи позивачем долучено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] від 25.04.2023 року (а.с.37). Фактично з часу народження дитини [PERSON] , [INFO] , та по теперішній час, відповідач [PERSON] батьківського піклування та турботи до сина не виявляє. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виховує дитину та не цікавиться її життям. На теперішній час дитина перебуває на повному утриманні позивача [PERSON] . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Ініціативи у спілкуванні, матеріальному забезпеченні та в вихованні відповідач не виявляє. Викладені обставини підтвердили допитані судом свідки. Так, свідок [PERSON] , яка є хрещеною [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що коли позивачка була вагітна, відповідач її бив. Після народження сина, відповідач почав уходити з дому. Їй відомо, що позивачка прохала [PERSON] допомогти їй з дитиною, але відповідач нічого не допомагав. Два рази співробітниками поліції було винесено заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] . Відповідач з сином [PERSON] зовсім не спілкується і не бажає спілкуватися. Адресу місця проживання позивача з сином відповідач знає. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, пояснив, що він відповідача жодного разу не бачив, з ним взагалі не знайомий. Дитиною відповідач ніколи не цікавився і зараз не цікавиться. Старший син йому розповідав, що батько бив маму. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем вона знайома з 2021 року. Їй відомо, що коли сторони проживали разом, відповідач неодноразово застосовував до позивачки фізичну силу. Дитиною відповідач взагалі не цікавиться, на свята до сина ніколи не приходив. Син [PERSON] знає як тата чоловіка позивачки [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не підтримує відносин з сином, зовсім не спілкується, не бере участі у вихованні дитини. Вважає, що відповідач становить небезпеку для сина, оскільки їй відомо, коли сторони проживали разом, відповідач бив позивачку, погрожував їй у присутності старшого сина. Їй не відомо, коли відповідач востаннє бачив сина. [PERSON] називає татом чоловіка сестри. Коли дитині був лише місяць, [PERSON] залишив сім`ю. У неї з приводу сина відповідач жодного разу нівчого не запитував, дитиною не цікавився. Їй відомо, що відповідач ніде не працює, борг зі сплати аліментів у нього значний. Згідно з висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради за обставин свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками Управління вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] майже з народження дитини участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною та його вихованні зі сторони позивачки судом не встановлено. Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес відповідача до дитини. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають відповідачу належно ставитися до виконання батьківських обов`язків, суду не надано. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей. Така поведінка відповідача [PERSON] свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а заходи попередження не будуть мати жодного впливу на відповідача, тому згідно з ст.164 СК України суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211грн.20коп. в відшкодування судового збору.

Outcome: approved