Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений із відповідачем [PERSON] . 31 липня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 вересня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 лютого 2022 року (актовий запис № 133) розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « [PERSON] », прізвище чоловіка залишено « [PERSON] ». 13 листопада 2024 року (вх. № 62529) до суду надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судового збору у справі. За змістом положень ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням положень ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Зважаючи на те, що вирішуючи спір по суті судом вирішено питання розподілу судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, однак в резолютивній частині судового рішення не зазначено розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, суд вважає за необхідне вирішити дану вимогу шляхом постановлення додаткового рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, підлягає задоволенню.

Outcome: approved