Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2023 року звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] . Батьком сина є відповідач [PERSON] , з яким вона розірвала шлюб. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2011 у справі №\~2/1900/2011 присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, до повноліття дитини. Після прийняття судом рішення про стягнення аліментів, майновий стан відповідача змінився (покращився). З 24.02.2023 відповідач проходить службу у військовій частині [NUMBER] та отримує дохід. Також минуло 12 років, змінився мінімальний розмір аліментів, які стягуються з платників аліментів на утримання дітей. Тому позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів на частку від доходу відповідача. Крім того, позивачка вказала, що відповідач не сплачував аліменти вчасно та у повному обсязі. За період з грудня 2017 року по жовтень 2023 року (включно) загальний борг відповідача по аліментам станом на 31.10.2023 складає 62816,74 грн. Станом на вересень 2023 року борг по аліментам сягав 78209 грн. У зв`язку із цим, позивачка вважає, що має право заявити вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1% від несплаченого платежу за кожний день прострочення, починаючи з 01.01.2018 по 01.11.2023, але не більше 100% розміру заборгованості. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд: 1) змінити спосіб\~стягнення аліментів,\~які присуджені\~рішенням Обухівського\~районного суду\~Київської області\~від 28.11.2011\~року по\~справі №\~2-1900/11\~та стягувати\~на її\~користь з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~%\~від прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дати подання\~позову і\~до повноліття\~дитини;\~2)\~стягнути з\~ [PERSON] на\~її користь\~пеню за\~несвоєчасну сплату\~аліментів за\~період з\~01.01.2018\~по 01.11.2023\~у сумі\~62816,74\~грн. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 28.12.2023 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 прийнято справу до свого провадження та розгляд справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.06.2024 представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові пояснення, у яких вказав, що обставини викладені у позовній заяві не підтверджені доказами, є надуманими та не підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу між сторонами було погоджено місце проживання дитини [PERSON] та досягнуто домовленості по розміру сплати аліментів на утримання сина шляхом передачі грошових коштів безпосередньо позивачці. З 24.02.2022 відповідач був зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] Збройних Сил України. Під час окупації м.\~Тростянець відповідач перебував на телефонному зв`язку із сином, неодноразово пропонував виїхати та перерахував на банківську картку позивачки кошти у розмірі 15000 грн, для евакуації. Позивачка від евакуації відмовилась. З червня 2023 року неповнолітній [PERSON] , виявив бажання та фактично проживає з відповідачем та бабусею [PERSON] за місцем реєстрації батька, за адресою: [ADDRESS] . Позивачка, не приймаючи участі в утриманні сина з липня 2023 року, та отримуючи аліменти на утримання [PERSON] , відмовляється визначати факт не проживання сина із нею та продовжує стверджувати, що син проживає з нею, шляхом звернення до суду із даним позовом. Відповідач для захисту прав неповнолітньої дитини звернувся до суду із відповідним позовом про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] із ним. Тому представник відповідача вважає, що у задоволені позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів необхідно відмовити. Крім того, представник відповідача зазначив, що постановою державного виконавця Обухівського ВДВС від 29.06.2023 на [PERSON] було накладено штраф у розмірі 50% від суми боргу на користь [PERSON] , що становить 35441,25 грн, які вже фактично стягнуто військовою частиною [NUMBER] та отримано позивачкою. Двічі ніхто не може бути притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому стягнення пені не може бути повторно застосовано до відповідача. 08.11.2024 представник відповідача [PERSON] подав письмові пояснення, у яких додатково зазначив, що з 01.09.2024 [PERSON] навчається на стаціонарі у Державному Торгівельно-економічному університеті у м. Київ, за навчання якого було сплачено 19000 грн бабусею [PERSON] . У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позовній заяві. Також позивачка зазначила, що на час подачі позову була заборгованість зі сплати аліментів. На даний час заборгованість відсутня, військова частина перераховує аліменти вчасно. Фактично вона отримує аліменти на дитину в розмірі 1598 грн, однак цих коштів недостатньо для утримання сина. Дитина тимчасово проживає у бабусі в м.\~Обухів, оскільки навчається у м. Київ. Коли заняття в сина відбуваються офлайн, то син їде з м.\~Обухів до м. Київ, а коли онлайн, то проживає у бабусі. У сина за місцем навчання є кімната у гуртожитку. Аліменти, які вона отримує від відповідача, одразу перераховує на рахунок дитини. Також вона додатково сплачує кошти на утримання дитини для оплати проїзду, харчування, придбання одягу та побутових речей. Крім того, вона придбала сину для навчання ноутбук, комп`ютерне крісло. Фактично дитина проживає з бабусею, а батько перебуває на службі. Спочатку відповідач зняв квартиру у м. Українка Київської області та вони із сином проживали разом допоки не посварилися. Після цього син став проживати з бабусею. Обставини, які викладені у протоколі опитування сина стосуються того періоду, коли син проживав з батьком. Заяву до органу опіки син написав на прохання адвоката. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій вказав, що просить розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 18.11.2006 та рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2011, шлюб між ними був розірваний (а.с. 16). За час шлюбу у позивачки та відповідача [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 15). Згідно витягу №2233 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2023 [PERSON] значиться зареєстрованим за однією адресою разом із позивачкою по [ADDRESS] (а.с.\~12). Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2011 у справі №\~2-1900/11 з відповідача на користь позивачки (на той час мала прізвище [PERSON] ) було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн щомісячно до повноліття дитини (а.с. 9). На підставі вказаного рішення суду від 28.11.2011 у справі №\~2-1900/11, постановою державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС від 06.04.2018, було відкрито виконавче провадження ВП № 56141844 (а.с.\~20). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного старшим державним виконавцем Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименком Ю.В. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на сина [PERSON] по виконавчому листу №\~2-1900/11 рахується з 01.12.2017. Загальна сума заборгованості за період з 01.12.2017 по 31.10.2023 становить 62816,74\~грн (а.с. 26-29). [PERSON] є військовослужбовцем, перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] та з його доходів за період з вересня 2023 року по квітень 2024 року відраховувались аліменти на дитину та кошти на погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 73, 76-80, 98-103). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року [PERSON] \~отримував дохід\~у виді\~виплат військовослужбовцям\~та сукупний\~розмір його\~доходу за\~вказаний період\~склав 420\~816,22\~грн (а.с. 45-46). У травні 2024 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с. 84-86, 110-111). Докази надані представником відповідача на підтвердження обставин щодо проживання сина з батьком, зокрема протоколи опитування адвокатом особи за її згодою, заява [PERSON] до органу опіки та піклування, а також про сплату бабусею за навчання [PERSON] суд не приймає як належні, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування в даному спорі в якому вирішується питання щодо наявності чи відсутності підстав для зміни способу стягнення аліментів, а також стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Зустрічний позов про припинення стягнення аліментів або про стягнення аліментів з позивачки на утримання сина відповідачем не пред`являвся. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на\~Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і не пов`язане з наявністю певних обставин. Крім того, право вимагати\~заміни розміру\~аліментів шляхом\~зміни способу\~присудження аліментів\~не може\~заперечуватися,\~оскільки можливість\~вибору способу\~стягнення аліментів\~з огляду\~на мінливість\~життєвих обставин,\~передбачених статтями\~182-184\~СК України,\~не може\~обмежуватися разовим\~стягненням аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою,\~як одержувачем\~аліментів заявлені\~позовні вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи,\~зокрема те, що відповідач є особою працездатного віку, проходить військову службу та отримує дохід, інших утриманців немає, потреби дитини з віком зросли, визначений рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, на даний час є явно заниженим та таким, що не може забезпечити нормальний рівень життя дитини. Щодо доводів представника відповідача про те, що дитина проживає разом з батьком суд вважає необхідним зазначити, що такі обставини не спростовують наявності підстав для зміни способу стягуваних на підставі рішення суду на користь позивачки аліментів допоки відповідним рішенням суду не припинено їх стягнення. Саме наявність судового рішення про стягнення аліментів є гарантією належного способу захисту інтересів неповнолітньої дитини. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягуваних з відповідача аліментів на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, а також зможе забезпечити дитині належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже позов у цій частині підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи заявлену позивачкою вимогу про стягненні пені по заборгованості по аліментам суд враховує таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом\~положень ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку, а саме приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо (див. постанову ВС від 14.12.2020 у справі\~№ 661/905/19). І тут ВС виходить з того, що положення ЦК субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 10.01.2024 у справі\~№\~359/240/21, від 19.02.2024 у справі\~№ 761/893/23. З аналізу судової практики вбачається, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова ВС від 14.12.2020 у справі\~№\~661/905/19), спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред?явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 у справі\~№ 519/970/21. Положеннями статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до\~поданого позивачкою\~розрахунку пені\~по аліментам,\~один відсоток\~від несплачених\~відповідачем аліментів,\~за кожний\~день прострочення,\~за період\~з 01.01.2018\~по 01.11.2023\~складає 733873\~грн.\~Разом з\~тим,\~позивачка просить\~стягнути з\~відповідача пеню\~в розмірі,\~який не\~перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам. Отже проведений позивачкою розрахунок пені, що пред`явлений до стягнення, відповідає вимогам закону. Доказів про неможливість сплачувати аліменти з поважних причин та вжиття всіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів у період з вересня 2018 року по жовтень 2023 року стороною відповідача надано не було. Щодо доводів представника відповідача про те, що з відповідача був стягнутий штраф, накладений державним виконавцем за наявність заборгованості по аліментам, суд вважає необхідним зазначити, що накладення штрафу державним виконавцем не позбавляє права одержувача аліментів на стягнення пені. Таким чином, зважаючи на те, що аліменти є власністю дитини, стягнення пені сприятиме захисту інтересів дитини, її права на належний рівень життя та належне виконання зобов`язання зі сплати аліментів боржником надалі, вимога позивачки про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2018 по 31.10.2023 у розмірі 62816,74 грн підлягає задоволенню. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2011 у справі № 2-1900-11, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved