Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

07 травня 2024 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 102960105 від 02 червня 2023 року, у сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень, а також за кредитним договором № 9383483 від 02 червня 2023 року, у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень (а. с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 02 червня 2023року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 102960105 від 02 червня 2023 року, за яким 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладеного договір відступлення прав вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] в сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Також зазначено, що 02 червня 2023року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 9383483 від 02 червня 2023 року, за яким 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладеного договір відступлення прав вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] в сумі у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Таким чином позивач набув прав вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами та прохає суд стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102960105 від 02 червня 2023 року, у сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень, а також за кредитним договором № 9383483 від 02 червня 2023 року, у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень, разом із судовими витратами по справі у сумі 3028 гривні. Ухвалою суду від 27 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 50 хвилин 30 липня 2024 року (а. с. 54), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 14207/24-вих/2/204/2485/24 від 27 травня 2024 року (а. с. 55). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові прохав суд про розгляд справи за його відсутності (а. с. 5 на звороті). Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у письмових пояснення прохав суд про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 86). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 02 червня 2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 102960105\~від 02\~червня 2023\~року (а. с. 6-11, за умовами якого кредитодавець надає позичальниці кредит (грошові кошти) на споживчі потреби в сумі 7000 гривень, строком на 105 днів, з 02 червня 2023 року до 15 вересня 2023 року, а позичальниця зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. У вказаному договорі та у графіку платежів за договором про споживчий кредит № 102960105 від 02 червня 2023 року, ТОВ «Міолан» та [PERSON] узгодили суму кредиту, реальну річну процентну ставку, види платежів, загальну вартість кредиту, а також розмір комісії за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (700 гривень) (а. с. 11 на звороті). В паспорті споживчого кредиту до цього договору,сторони узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію (а. с. 12 та на звороті). Також судом встановлено, що 02 червня 2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 9383483\~від 02\~червня 2023\~року (а. с. 19-24), за умовами якого кредитодавець надає позичальниці кредит (грошові кошти) на споживчі потреби в сумі 7000 гривень, строком на 104 днів, з 02 червня 2023 року до 14 вересня 2023 року, а позичальниця зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. У вказаному договорі та у графіку платежів за договором про споживчий кредит № 9383483 від 02 червня 2023 року, ТОВ «Міолан» та [PERSON] узгодили суму кредиту, реальну річну процентну ставку, види платежів, загальну вартість кредиту, а також розмір комісії за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (700 гривень) (а. с. 25 на звороті). В паспорті споживчого кредиту до цього договору,сторони узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію (а. с. 25 та на звороті). 27 жовтня 2023 року ТОВ «Міолан» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 27102023/1 (а. с. 13-14 та на звороті), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання якого настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного грошового зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до вимог п. 1.2 вказаного договору перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Так, з витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року (а. с. 17) вбачається, що до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 102960105\~від 02\~червня 2023\~року у сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Крім того, з витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року (а. с. 27) вбачається, що до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 9383483 від 02 червня 2023 року, у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальниці обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено два кредитних договори, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальниця умови договорів належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідачка заявлені позивачем вимоги жодним чином не спростувала. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 102960105 від 02 червня 2023 року, у сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень та, за кредитним договором № 9383483 від 02 червня 2023 року, у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує\~право на\~справедливий і\~публічний розгляд\~справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і\~безстороннім судом,\~встановленим законом,\~при визначенні\~цивільних прав\~і обов`язків\~особи чи\~при розгляді\~будь-якого\~кримінального обвинувачення,\~що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами: 102960105 від 02 червня 2023 року, у сумі 26407 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19407 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень та, кредитним договором № 9383483 від 02 червня 2023 року, у сумі 26323 гривні 50 копійок, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 6300 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 19323 гривні 50 копійок та заборгованості за комісією у сумі 700 гривень. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved