Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеда О.В., треті особи - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Білоусов В.А., Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про визнання недійсними та скасування акта приватного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні та свідоцтва приватного нотаріуса Білоусова В.А. про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 58. Позовна заява мотивована тим, що позивач була власником квартири [ADDRESS] , яка є її єдиним житлом та в якій проживали і були зареєстровані позивач, її повнолітній син - [PERSON] та його малолітня дитина [PERSON] . Вказала, що 24.04.2007 року вона зазначену квартиру передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2016 року з позивача та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 947 470 грн. 54 коп. Вказала, що з 18.07.2018 року виконавче провадження з виконання зазначеного рішення перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеда О.В., яким 19.03.2019 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, зокрема спірної квартири. Приватний виконавець постановами від 09.04.2019 року та 15.01.2021 року призначав суб`єкта оціночної діяльності для надання звіту про ринкову вартість вищезазначеної квартири. Після того, як торги з реалізації арештованої квартири не відбулися, стягувач виявив бажання у рахунок виконання рішення суду залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно боржника, а саме спірну квартиру. 10.03.2021 року приватний виконавець виніс постанову та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а 22.03.2021 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Білоусовим В.А. видане свідоцтво № 85 про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію права власності як спеціальним суб`єктом. Про вказані виконавчі дії приватний виконавець Крепіну Т.Д. не повідомляв, копії постанов та акту не надсилав, а про те, що право власності на квартиру зареєстровано за банком позивачу стало відомо 23.04.2021 року. Зазначила, що приватний виконавець здійснив примусове стягнення на єдине місце мешкання позивача та її сім`ї - квартиру, яка виступає як забезпечення зобов`язань майнового поручителя за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. Також, приватний виконавець знаючи, що у спірній квартирі зареєстрована малолітня онука позивача, не звертався до Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького за дозволом на реалізацію квартири, а також без згоди [PERSON] . При цьому, на час спірних правовідносин в Україні діяв мораторій на примусове стягнення єдиного нерухомого житлового майна боржника без його згоди. За таких обставин просить визнати недійсними та скасувати: 1) акт приватного виконавця Мехеда О.В. від 10.03.2021 року про передачу майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № [NUMBER]; 2) свідоцтво приватного нотаріуса Білоусова В.А. про придбання майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 58. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2021 року відкрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва приватного нотаріуса Білоусова В.А. про придбання майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 58, у відкритті провадження в частині вимог про визнання недійсним та скасування акта приватного виконавця Мехеда О.В. від 10.03.2021 року про передачу майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № [NUMBER] відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.10.2021 року вказану ухвалу в частині відмови у відкритті провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2021 року відкрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування акта приватного виконавця Мехеда О.В. від 10.03.2021 року про передачу майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Ухвалою суду від 23.02.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.04.2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та заборонено вчиняти дії щодо її відчуження. Ухвалою суду від 03.07.2023 року витребувано з відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (25006, м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 41/2) інформацію про те, чи чинний на даний час запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк» та актуальну інформацію про право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна. Ухвалою від 13.03.2024 року клопотання представника позивача задоволено, замінено назву відповідача АТ «Альфа-Банк» на АТ «СенсБанк». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також вказала, що у спірній квартирі буди зареєстровані повнолітній син позивача [PERSON] та його малолітня дочка [PERSON] , однак під час відчуження спірної квартири згода органу опіки та піклування була відсутня. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Вказала, що у спірній квартирі була зареєстрована онука, а не дитина позивача, а тому згода органу опіки та піклування не потрібна. При цьому, згідно умов договору іпотеки позивач як іпотекодавець не мала права надавати квартиру в користування іншим особам. Також зазначила, що позивач має інше житло, а тому на спірні правовідносини не поширюється дія мораторію на звернення стягнення на житло. Зазначила, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а саме не заявлено вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов від нього не надходило. Представник третьої особи Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького 22.03.2023 року подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі. Інші треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.12.2004 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.12.2004 року, що підтверджується її паспортом громадянина України (т. 1, а.с. 15-16). 24.04.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 420/246-ФО1, відповідно до якого банком відповідачу було надано кредит в сумі 26 000 доларів США з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 23.04.2022 року або достроково у випадках, передбачених договором кредиту. В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, між банком та [PERSON] 24.04.2007 року укладено договір поруки № 420/246-ФО-1, відповідно до якого остання зобов`язалась солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Окрім того, 24.04.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець [PERSON] в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту № 420/246-ФО1 від 24.04.2007 року передала іпотекодержателю АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 70-74). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2016 року в цивільній справі № 405/1594/16-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 420/246-ФО1 від 24.04.2007 року в сумі 947 470,54 грн., судові витрати по справі в сумі 710,52 грн. з кожного (т. 1, а.с. 12-13). 18.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехедом О.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного рішення суду стосовно боржника [PERSON] (т. 2, а.с. 57-58). АТ «Укрсоцбанк» з 17.09.2019 року перебував у стані припинення шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». За передавальним актом, затвердженим протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року та Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» набув все майно, права та обов`язки АТ Укрсоцбанк». АТ «Укрсоцбанк» припинено з 03.12.2019 року. Як вбачається з довідки КП «ЖЕО № 1 МРМК» від 19.08.2019 року № 5645 за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 2015 р.н. (т. 1, а.с. 10). Також, згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг від 10.03.2021 року № 1017/03/03 ці ж особи були зареєстровані за вказаною адресою станом на 02.03.2021 року (т. 1, а.с. 10). 10.03.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. склав акт про передачу майна стягувача у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Згідно цього акту стягувачу АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення суми боргу в розмірі 463906 грн. передається у власність предмет іпотеки - квартира загальною площею 55.98 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 8-9). 22.03.2021 року приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Білоусов В.А. на підставі акта приватного виконавця посвідчив, що оскільки торги не відбулися, то стягувач АТ «Альфа-Банк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що належало [PERSON] , про що видав відповідне свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 85 (т. 1, а.с. 11). Як вбачається з листа Департаменту надання адміністративних послуг від 12.04.2021 року № 1521/03/03 станом на 12.04.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані особи відсутні (т. 1, а.с. 14). 30.11.2022 року назву АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс-Банк». Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2023 року № 342806870 право власності на квартиру загальною площею 55.98 кв.м., що розташована за адрескою: [ADDRESS] , зареєстровано 22.03.2021 року за АТ «Альфа-Банк» на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися № 85 від 22.03.2021 року (т. 2, а.с. 42-46). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2023 року № 348249326 та витягу про державну реєстрацію прав від 04.02.2011 року № 28891288 за [PERSON] з 12.08.2010 року зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 89,0 кв.м., з яких житлова площа становить 47,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 59-64, 192). Згідно звіту про визначення вартості житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного 31.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість цього буднику становить 108936 грн. При цьому, елементи будівлі у незадовільному стані, а сам оцінюваний об`єкт знаходиться в стані «незадовільний» (т. 2, а.с. 200-202). Як вбачається з акту обстеження стану житлового приміщення від 17.06.2024 року, складеного комісією, що утворена розпорядженням старости Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цією комісією обстежено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] у присутності власника. Згідно висновків комісії даний будинок не відповідає санітарним і технічним нормам та непридатний для проживання (т. 2, а.с. 205-223). Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до норм ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час спірних правовідносин, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво нотаріуса про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України «Про нотаріат»), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18. Тобто акт виконавця про передачу майна боржника стягувачу лише підтверджує факт передачі такого майна та самостійно не породжує правових наслідків, так як відповідно до пункту 4 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. У свою чергу, видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року в справі № 925/1351/19. Тобто, свідоцтво нотаріуса про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Сама по собі видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тому свідоцтво нотаріуса є лише підставою для державної реєстрації права власності за набувачем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18. За загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Тому, оскільки акт виконавця про передачу майна боржника стягувачу засвідчує лише факт такої передачі та не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності на таке майно, то вимога про визнання недійсним даного акту виконавця є неналежним і неефективним способом захисту. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18 (п. 77), Верховного Суду від 14.06.2023 року в справі № 361/5316/18. У свою чергу, визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним також не є належним способом захисту. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 року у справі № 914/2618/16, Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18 (п. 76). Щодо доводів позивача про неможливість примусового звернення стягнення на спірну квартиру згідно норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки в неї відсутнє інше житло, суд вважає за необхідне додатково вказати таке. Так, протягом дії цього Закону (який діяв на час спірних правовідносин): 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки) . Однак, при застосуванні норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає перевірці стан іншої житлової нерухомості, а визначальним є саме факт її наявності на праві власності у іпотекодавця. Більш того, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належним доказом того, що житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв`язку з аварійним станом, є відповідне рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, яке позивачем не було надано до суду. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.08.2023 року в справі № 712/3665/18. Щодо доводів позивача про неможливість примусового звернення стягнення на спірну квартиру без згоди органу опіки та піклування, так як у спірній квартирі проживала її малолітня онука, суд вважає за необхідне додатково вказати таке. За змістом статей 71, 224 ЦК України згода органу опіки і піклування на відчуження нерухомого майна є необхідною лише у випадку, коли дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилими приміщенням, що відчужується. Аналогічний підхід закладений і в п. 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), в якому вказано, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу. Як вбачається із ч. 4, 6 ст. 45 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. [PERSON] , яка є власником майна, що відчужувалося у виконавчому провадженні, є бабою [PERSON] , не є її опікуном. Крім того, у спірній квартирі був зареєстрований лише один із батьків дитини, а тому на неї не поширюються обмеження, передбачені ст. 71 ЦК України. Отже, згода органу опіки і піклування на продаж житла, у якому зареєстрована малолітня дитина, але яке не належить її батькам, не потрібна. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року в справі № 145/2072/18. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними та скасування акта приватного виконавця про передачу майна та свідоцтва про залишення майна з прилюдних торгів слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Також судом відзначається, що відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Outcome: dismissed