Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» 03 липня 2024 року звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1597271. Відповідач отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 23.08.2021 року. Відповідач, отримавши грошові кошти, своєчасно не повернув їх, а тому має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 30000 грн. 00 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце слухання справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, хоча був повідомлений про день час та місце слухання справи через підсистему «Електронний суд». Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. 26 вересня 2024 року по справу було увалено заочне рішення, яке було скасовано за заявою відповідача 18 листопада 2024 року та призначено судове засідання на 02 грудня 2024 року. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 157271. Відповідач отримав грошові кошти на банківський рахунок та зобов`язався їх повернути в строк до 23.08.2021 року.(а.с. 16-23) Заборгованість відповідача перед позивачем по отриманому 23 червня 2021 року кредиту згідно розрахунку позивача становить в загальній сумі 30000 грн. 00 коп. (а.с. 24-35). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом\~статті 11 ЦК України,\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Виходячи із положень ст. 525, ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З наданого розрахунку, який складений позивачем, видно, що заборгованість [PERSON] становить 30000 грн. 00 коп., а саме 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 20000 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. З вказаного розрахунку видно, що відсотки нараховані з 23 червня 2021 року по 28 листопада 2021 року в сумі 20000 грн. (а.с. 24-35). Як видно з договору про споживчий кредит № 1597271 від 23 червня 2021 року видно, що між сторонами укладено кредитний договір згідно п.4 якого, відповідач отримала 10000 грн. та зобов`язалась повернути вказану суму та сплатити відсотки 474.5 % річних строком до 23 серпня 2024 року. Згідно додатку до договору видно, що вартість кредиту становить: 10000 гривень тіло кредиту, 5915 гривень відсотки за користування кредитом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконала зобов`язання по договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальні сумі 15915 гривень, а саме: 10000 гривень тіло кредиту, 5915 гривень відсотки за користування кредитом. Як видно з розрахунку позивача, за період з 24 серпня 2021 року по 24 листопада 2021 року відповідачу нараховані також відсотки згідно ч.2 ст. 625 ЦК України в сумі 14085 гривень, виходячи із відсоткової ставки 474.5 %. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З п.9.3 Договору про споживчий кредит № 1597271 від 23 червня 2021 року, який укладений між сторонами, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення кредиту понад встановлений строк, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 255.5% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, сторони погодили відповідальність боржника в разі несвоєчасного повернення кредиту. Згідно позовної заяви та розрахунку позивача, відсотки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України нараховувались в період з 24 серпня 2021 року по 24 листопада 2021 року, однак з урахуванням основної відсотком ставки, а не з урахуванням ставки, визначеної в п. 9 Договору про споживчий кредит. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 6440 гривень (10000 гривень х 255.5% : 365 х 92). З урахуванням наведеного, з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 22355 гривень, з яких: 10000 гривень тіло кредиту, 5915 гривень відсотки за користування кредитом (в межах строку дії договору), 6440 гривень відсотки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України (за період з 24 серпня 2021 року по 21 листопада 2021 року). Вимог про стягнення інфляційних втрат позивачем не заявлялось та відповідних розрахунок суду не надавався. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості. Аргументи, які відповідач зазначив у заяві про перегляд заочного рішення (не врахування судом п. 18 Перехідних положень ЦК України щодо неможливості стягнення штрафних санкцій за кредитним договором в період воєнного стану) судом не можуть бути прийняті до уваги, так як стягнення відсотків за несвоєчасне повернення кредитних коштів згідно ч.2 ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями, а є відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань. Крім того, прострочення боргу, а також нарахування відсотків за його прострочення відбулось за період 24 серпня 2021 року по 24 листопада 2021 року, тобто до введення воєнного стану. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. Позовні вимогу задоволено частково на суму 22355 гривень, що становить 75% від заявлених вимог, а тому з відповідача належить стягнути на користь відповідача судові витрати в сумі 2271 гривень (3028 грн. х 75 %). Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved