Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

04.01.2024року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою- договором №0036988 від 01.08.2019 у розмірі 32 939,82 грн., заборгованість за заявою-договором №1036988 від 03.09.2019 у розмірі 18 874,83грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.08.2019 року між відповідачем та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК`було підписано Заяву-Договір №0036988 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО?ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб . Як вбачається з Заяви-Договору №0036988 від 01.08.2019 року, відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), ще є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичню осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківські обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналао до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25 641,03 гривень, строк ді кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісн при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводженш кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0036988 від 01.08.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору. Грошові кошти у сумі 25 641,03 гривень були зараховані АКЦІОНЕРНИЙ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» 01.08.2019 року на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. Крім того, 03.09.2019 року між відповідачем та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» (ідентифікаційний код 39849797) було підписано Заяву-Договір №1036988 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднанні до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб . Як вбачається з Заяви-Договору №1036988 від 03.09.2019 року, відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичнії осіб (надалі по тексту - Заява) акцептував укладання Договору про комплексне банківські обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєднався і до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживний кредит , шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25 641,03 гривень, строк кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №1036988 від 03.09.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору. Грошові кошти у сумі 25 641,03 гривень були зараховані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» 03.09.2019 року на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 26.11.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ №26/11/2021-1. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, AT «Р БАНК» відступило TOB «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача (позиція №77) за Заявою- Договором №0036988 від 01.08.2019 року на загальну суму 31 588,45 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 642,10 гривень;заборгованість за процентами - 3 869,44 гривень;заборгованість за комісією - 13 076,91 гривень; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень. Крім того, 29.09.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» (AT БАНК») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНС КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено ДОГ ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ №29/09/2021-1. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, AT БАНК» відступило TOB «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача (позиція №37) за Заявою- Договором №1036988 від 03.09.2019 року на загальну суму 32 653,72 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 17 127,83 гривень; заборгованість за процентами - 3 987,44 гривень; заборгованість за комісією - 11 538,45 гривень; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень. Станом на 21.12.2023 року заборгованість відповідача перед ТОВ "ФК "ПАР ІС" за Заявою-Договором №0036988 від 01.08.2019 року складає 31 588,45 гривень., а саме : за тілом кредиту - 14 642,10 гривень; за процентами - 3 869,44 гривень; за комісією - 13 076,91 гривень; за пенею - 0,00 гривень. Станом на 21.12.2023 року заборгованість відповідача перед TOB «ФК «ПАРІС» за Заявою-Договором №1036988 від 03.09.2019 року складає 17 719,13 гривень, а саме: за тілом кредиту - 2 193,24 гривень; за процентами - 3 987,44 гривень; за комісією - 11 538,45 гривень; за пенею - 0,00 гривень. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. 23.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив по справі, в якому відповідач просив зупинити провадження по справі, оскільки Печерським районним судом м. Києва під головуванням судді Ільєвої Т.Г. розглядається справа №759/47647/23 за позовом [PERSON] до ТОВ "ФК "Паріс", треті особи: приватний нотаріус КМНО Золотих О.О., приватний виконавець м. Києва Ярушевська Т.І. про визнання виконавчого напису №10439 від 16.11.2021 р., що вчинений приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Паріс" заборгованості за кредитним договором №1036988 від 03.09.2019 року укладеним з АТ "РВС Банк" у загальному розмірі 33 353 грн. 72 коп. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 21.06.2024 поновлено провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно зі статтями526,530,610, частиною першою статті612 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. У п. 3.4 Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. № 15-рп/2 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що особливості регулювання відносин за договором споживчого кредиту встановлені, зокрема, Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до вказаного Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 дія Закону України "Про захист п споживачів" поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під укладення, так і виконання такого договору. Документи не підписані і не погоджені Позичальником у письмовій формі можуть вважатися частиною укладеного кредитного договору і застосовуватись правовідносин Сторін, оскільки не відповідають письмовій формі правочину. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається так що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 р. справі №342/180/17 було встановлено, що" Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Договір приєднання (ст. 634 ЦК України) за своєю формою та змістом має відповідати тому виду договорів, до якого особа приєднується - в даному випадку вимогам до кредитних договорів споживчого кредитування. Адже ст. 634 ЦК України не передбачає можливості відсутності у такому договорі деяких з істотних умов або укладення його в іншій формі, ніж передбачена законом. Кредитний договір приєднання або договір приєднання до умов і правил користування електронним платіжним засобом мають бути укладені у письмовій формі, оскільки особа не може приєднатися до того, з чим вона не ознайомлена, і бути зобов`язаною виконувати умови, про які вона не знає, а спеціальні норми законодавства про захист прав споживачів не передбачають можливості відступу від них і укладення таких договорів іншим способом. Оскільки позивачем не надано доказів, що саме цю редакцію Публічної пропозиції AT «РБС БАНК» з укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб отримав на ознайомлення і погодив відповідач у момент укладення договору Заяви-договору № 0036988 від 01.08.2019 p., її умови не можуть вважатися частиною укладеного договору в письмовій формі, а тільки підлягають застосуванню умови, викладені у підписаній відповідачем заяві та додатках до неї. По обом договорам позивач вказує у позові, що доказами видачі кредиту заборгованості є меморіальні ордери та виписки з рахунків, долучені до позовної заяви. Суд, дослідивши копїї меморіальних ордерів № 3741 від 01.08.2019 p., № 3742 від 01.08.2019 p., № 3778 від 03.09.2019 p., № 3779 від 03.09.2019 p. встановив відсутність у них обов`язкових реквізитів - підписів сторін платника і отримувача та відмітки уповноваженої особи Банку зі штампом про фактичне проведення платежів. Жодна з наданих виписок по рахункам не містить відомостей про видачу кредиту на рахунок відповідача та подальший рух коштів. Таким чином, доказів про фактичну видачу відповідачу кредиту у зазнаених позивачем сумах немає. Отже меморіальні ордери та виписки з рахунків, долучені до позовної заяви, не є а ні доказами видачі кредитів, ані доказами заборгованості за ними. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мі підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватисьіншими засобами доказування. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". 19.2. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, шо дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і звітність в Україні" «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку» Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:назву документа (форми);дату складання;назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарськоїпосади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і і оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи документообіг. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов"язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. У Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц Верховний Суд дійшов до висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У Постанові Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618св19 Суд також вказав: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003року N9 254 (вредакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Отже, суду необхідно дослідити виписку по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами та перевірити, чи було встановлено відповідачу кредитний ліміт, якщо було встановлено, то в якому розмірі, чи отримував він кредитну картку та строк її дії, чи користувався останній кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі». Відповідно до ч. 5ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вивчивши наявні у справі письмові докази суд констатує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт досягнення сторонами згоди про предмет договору та інші умови. Із доказів, наявних в матеріалах справи, не вбачається підтвердження того, що відповідачем отримано та ознайомлено його під підпис з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» та «Пам`яткою клієнта». Дані документи є складовою договору про надання банківських послуг, а отже на підставі наявних в матеріалах справи доказів не можна встановити, що сторони дійшли згоди із усіх істотних умов договору. Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Крім того, відповідно до ст. ст.1048,1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Відповідно до ч. 6ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом із тим, в матеріалах справи міститься лише нічим не обґрунтований розрахунок заборгованості, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеногост. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності, чого ним зроблено не було. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. В порядкуст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підстав вищевикладеного,

Outcome: dismissed