Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 13225 грн 24 коп заборгованості за кредитним договором №С-001-026466-18-980 від 19 червня 2018 року, з яких 5992 грн 47 коп заборгованості за основною сумою боргу, 7232 грн 87 коп заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між АТ "Ідея банк" та [PERSON] 19 червня 2018 року укладено вказаний договір про надання споживчого кредиту, предметом якого є 6000 грн, строком на 12 місяців, з 76,70% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,15% (процентів) на добу, тип процентної ставки - фіксована. 07 липня 2023 року між АТ "Ідея банк" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого АТ "Ідея банк" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Оскільки з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору не виконує своїх зобов`язань, у нього утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі, також останній 29 лютого 2024 року на виконання умов договору сплатив 2000 грн. Представник позивача [PERSON] позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, про що заперечення сторін відсутні. Відповідно до заяви від 17 вересня 2024 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не стягувати з нього судовий збір на підставі п.8 ст.5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є особою з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи. Інші заяви, клопотання сторін станом на 02 грудня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2018 року між АТ "Ідея банк" та фізичною особою [PERSON] укладено договір №С-001-026466-18-980 про надання споживчого кредиту, предметом якого є6000 грн строком на 12 місяців, з 76,70% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,15% (процентів) на добу, тип процентної ставки - фіксована. 07 липня 2023 року між АТ "Ідея банк", як клієнтом, та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ», як фактором, укладено договір факторингу №07072023, предметом якого є зобов`язання клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити обумовлені грошові кошти, тобто АТ "Ідея банк» відступлено позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників №3 до даного договору факторингу (загальна сума боргу 15225 грн 34 коп, з якої 5592 грн 47 коп заборгованість за основним боргом, 9232 грн 87 коп-заборгованість за відсотками). Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності договору №С-001-026466-18-980 від 19 червня 2018 року та договору факторингу від 07 липня 2023 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному з позичальником [PERSON] .. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач [PERSON] станом на 30 квітня 2024 року по вказаному договору має заборгованість: 5992 грн 47 коп-заборгованість за основним боргом; 7232 грн 87 коп- заборгованість за відсотками, всього 13225 грн 34 коп. Докази на спростування вищезазначеного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору від 19 червня 2018 року відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, останній не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно з ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, після цього в охоронних правовідносинах права та інтереси забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане також зазначено Великою Палатою Верховного Суду 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, зокрема, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Під час судового розгляду відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, зокрема щодо розрахунку заборгованості та заявлених позивачем процентів, визнав позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню повністю. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат визначено ст.141 ЦПК України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 цієї статті). Зазначене стосується і випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанови Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі №6-152цс17 та від 16 серпня 2017 року у справі №6-1065цс17, постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 707/2717/21 (провадження № 61-2865св23)). За поданою відповідачем [PERSON] копією посвідчення серії [NUMBER] від 26 березня 2020 року (безстроково) останній є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни, що, із врахуванням ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи)), є підставою для звільнення відповідача від сплати судового збору у розмірі 3028 грн, які сплачені позивачем 09 лютого 2024 року за квитанцією №59484 АТ "Сенс Банк". З даних підстав позивачу підлягають компенсації за рахунок держави, в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 3028 грн. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved