Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

20.09.2023 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] , підписаний її представником [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська центральна лікарня» про стягнення нарахованого середньомісячного заробітку. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] була прийнята на посаду медичної сестри на підставі Наказу № 148 від 01.10.15 р. У листопаді 2019 року у зв`язку з прийняттям на військову службу на три роки за контрактом зі збереженням місця роботи та середнього заробітку була увільнена, згідно Наказу № 197-к від 07.11.2019 року. За виконання посадових обов`язків позивачу нараховувалася заробітна плата, розмір та періодичність виплат заробітної плати наведений у Виписці за контрактом у період з 11.12.2015 28.12.2019 р. Середньомісячна заробітна плата наприкінці 2019 року складала 3666, 68 гривень. 19.07.2022 року наказом № 117/к/т було припинено збереження середнього заробітку позивачу. Таким чином, невиплачена заробітна плата у період з січня 2020 року по липень 2022 року складає середньомісячну заробітну плату за 30 повних місяців та 18 календарних днів липня 2022 року. Починаючи з 07.01.2017 року у ч. 3 ст. 119 КЗпП чітко прописано, що місце роботи, посаду й середній заробіток зберігають у разі прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту, під час дії особливого періоду до його закінчення чи до дня фактичного звільнення. Тому незалежно від того, продовжено дію контракту чи укладено новий контракт, середній заробіток зберігають за місцем роботи працівника. Зі змісту ч. 3 ст. 119 КЗпП випливає, що гарантії щодо збереження місця роботи, посади, середнього заробітку поширюються на всіх без винятку працівників, зокрема сумісників, незалежно від того, працюють вони за строковим чи безстроковим трудовим договором. Право на зазначені гарантії виникає у зв`язку з настанням юридичного факту залучення до виконання обов`язків, передбачених Законом про військовий обов`язок, на особливий період. Отже, якщо військовослужбовця не звільняли з військової строкової служби, але він уклав контракт на військову службу, за ним продовжують зберігати попередній середній заробіток за місцем роботи (лист Мінсоцполітики від 07.07.2016 р. № 888/13/84-16). У зв`язку з набранням чинності 19 липня 2022 року Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», внесено зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України, відповідно до яких скасована вимога до роботодавців в частині збереження середнього заробітку за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. Також слід зазначити, що починаючи з дати набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (з 19.07.2022) роботодавець зберігає за таким працівником, який проходить службу, місце роботи і посаду. Середній заробіток має бути виплачений такому працівнику по 18.07.2022 включно, у найближчий строк, установлений для виплати заробітної плати (ст. 115 КЗпП). На теперішній час, позивачу не нараховано та не виплачено середньомісячний заробіток, з моменту увільнення від роботи - 07.11.2019 року та до моменту скасування вимог до роботодавців в частині збереження середнього заробітку за працівниками, призваними на строкову військову службу за контрактом (18.07.2022 р.), що становить 112\~129, 44 гривень. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -стягнути з Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня (код юридичної особи 42489785. Юридична адреса: 65600, Одеська обл., м. Ізмаїл, пл. Незалежності, 68) суму нарахованої у період з листопада 2019 року по липень 2022 рік та не виплаченої середньомісячної заробітної плати у розмірі 112\~129, 44 гривень. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони та надано відповідачу 15-ти денний строк для надання відзиву на позов. 11.12.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів по справі, де серед іншого вказано, що в період часу з 2019 року по 01.04.2020 року фінансування КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська МЦЛ» (яке є неприбутковим підприємством (копія рішення додається)) здійснювалось відповідно до медичної субвенції, через що був брак коштів на медичну сферу, тому у затвердженому на 2019-2020 роки виплату компенсацій передбачено не було. Як підтвердження цього, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1110-р «Про перерозподіл та розподіл медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у 2019 році», було здійснено перерозподіл медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, розподіл резерву коштів медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та нерозподілених видатків медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, у тому числі для територій Донецької та Луганської областей, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком, відповідно до статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та частини шостої статті 108 Бюджетного кодексу України. З метою дотримання вимог ст. 119 КЗпП України в частині нарахування середнього заробітку позивачеві, приймаючи до уваги та

Outcome: approved