Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача Маріупольської міської ради Донецької обл., треті особи: [PERSON] , [PERSON] та Перша маріупольська держнотконтора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, яку було зареєстровано судом 09 жовтня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 1997 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири. [PERSON] звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , якою було заведено спадкову справу у спадковому реєстрі за № 37545299, проте, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , якому належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] . Дочка і син померлого, [PERSON] і [PERSON] , від прийняття спадщини після смерті батька відмовилися на користь матері, [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом право власності на 1/5 частину спірної квартири після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] , окрім позивача, не було, заповіт померлий не залишав, тому спадщину після його смерті отримала позивач, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем. 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне військове вторгнення на територію України, 24 лютого 2022 року було оголошено воєнний стан, який триває по теперішній час. Вона звернулася до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо стану діяльності Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, у відповіді на що позивачеві було повідомлено про те, що Четверту маріупольську державну нотаріальну контору перейменовано в Першу маріупольську державну нотаріальну контору і документи нотаріальної контори до архіву не передавалися та не були вивезені з адреси розташування на тимчасово окупованій території. Оскільки, законом не передбачено відновлення матеріалів нотаріальної справи, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Просила суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач Маріупольська міська рада у своїй заяві проти задоволення позовних вимог заперечувала. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності свого представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про\~судоустрій і\~статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06\~березня 2022\~року №\~1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ, підсудних Приморському районному судові м. Маріуполя Донецької області, Орджонікідзевському районному судові м. Маріуполя Донецької області та Першотравневому районному судові Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 1997 року, виданого Управлінням міського майна виконкому міської ради народних депутатів м. Маріуполя, право власності на квартиру [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 11 оберт). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаревич В.Г. і зареєстрованого в реєстрі за № 1547, [PERSON] є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 7 оберт). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 13). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено, та станом на теперішній час воєнний стан не скасовано. Враховуючи, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року (у редакції від 17 жовтня 2022 року) Маріупольська територіальна громада віднесена до територій, які перебувають в тимчасовій окупації. Державні нотаріальні контори або приватні нотаріуси нотаріальну діяльність не здійснюють. Згідно з відомостями Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 44816/46994-26-24/15.1 від 07 жовтня 2024 року (а.с. 21) документи нотаріального діловодства та архіву Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавалися та не були вивезені з адреси розташування контори у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Донецької області. Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 2\~та 3\~статті 1223\~ЦК України\~визначено,\~що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач у своїх поясненнях в позовній заяві зазначає, що співвласник квартири [ADDRESS] [PERSON] , якому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1997 року належить 1/5 частина квартири, доводиться їй батьком. При цьому, достатніх і належних доказів родинних відносин до матеріалів справи стороною позивача не надано. Позивач стверджує, що [PERSON] помер [INFO] , проте, копії свідоцтва про його смерть [PERSON] до матеріалів справи не долучено. Разом з цим, з витягу зі спадкового реєстру (а.с. 13) вбачається, що Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та 17 жовтня 2005 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою на бланку серії ВСЕ 171438 видано свідоцтво про право спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 3-1673, яке станом на дату формування витягу, 08 серпня 2024 року, має статус чинного. Тобто, спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , 17 жовтня 2005 року в Четвертій маріупольській державній нотаріальній конторі було отримано свідоцтво про право на спадщину, що спростовує твердження позивача, що її право власності на належну [PERSON] 1/5 частину спірної квартири ніким не оспорювалося (а.с. 4). Позивачем зазначено, що вона зверталася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , проте свідоцтво про право на спадщину не отримувала, але із витягу вбачається, що спадкоємцеві померлого нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину, із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі не вбачається, кому саме було його видано. При цьому, позивачем не зазначено про інших спадкоємців, позовні вимоги нею заявлено до Маріупольської міської ради, як до особи, до якої у разі відсутності спадкоємців може перейти право власності на майно померлого власника. Позивачем не надано достатніх доказів, які давали би підстави стверджувати, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , інші спадкоємці відсутні або із заявами про прийняття спадщини не зверталися, наявність родинних відносин між нею і померлим спадкодавцем та документи, які би підтверджували смерть самого спадкодавця. Сам по собі факт перебування нерухомого майна в спільній частковій власності позивача і померлого не може бути беззаперечним фактом набуття права [PERSON] на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не доведені належними та достатніми доказами, з яких можливо було б встановити наявність права позивача на спадкування за законом нерухомого майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належного померлому, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , слід відмовити. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed