Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] \~ про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] \~ було укладено Договір обов`язкового страхування № 611902-2311-211861499. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним IVECO, реєстраційний № [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 23.12.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу СКС RMN-04РП, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу IVECO, реєстраційний № [NUMBER] з причіпом АВТОБАН; реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого останній залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2023 року в справі № 309/547/23, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 122-4 КУпАП.\~\~\~\~ На підставі страхового акту № 86296/1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14 807,76 грн. Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з [PERSON] в його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 14 807, 76 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.12.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу СКС RMN-04РП, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу IVECO, реєстраційний № [NUMBER] з причіпом АВТОБАН; реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого останній залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023 року у справі №309/547/23, [PERSON] визнано винним у вищевказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується копією постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 23.02.2023 року. (а.с. 34-37) Відповідно до Звіту №21412 про оцінку транспортного засобу СКС RMN-04РП, реєстраційний номер [NUMBER] від 20.02.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, становить 18007,76 грн.. (а.с.52-56) Відповідно до складеного страхового акту № 86296/1/2023 від 03.03.2023 року на суму 14 807,76 грн., та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 3629 від 03.03.2023 року . (а.с.60-62) Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається уст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом п.8 частини другої ст.16 Цивільного кодексу України,одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків. Статтею 1166 (частина перша) Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень частини першої ст. 1191, ст. 1192 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» містяться роз`яснення відносно того, що з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до частини першої статті 22Законуу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи наведені законодавчі норми, а також той факт, що відповідач, будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, Страхова компанія відповідно до положень статті 38 Закону набула права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved