Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що позивач відкрито проживає в будинку за адресою [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги та доглядає за будинком на правах власника. Вказаним домоволодінням відповідач заволодів добросовісно, володіє відкрито та безперервно вже більше 10 років, так як постійно за зазначеною адресою проживає та зареєстрований. На судовому засіданні позивач та його представник, підтримали вимоги позову просили їх задовольнити. На судове засідання [PERSON] , не з`явилася про причини неявки не повідомила. На судове засідання представник Борозенської сільської ради не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю. Оскільки відповідачем не було повідомлено причин неявки до суду, згідно вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2011 року. 22.0.2024 року Виконавчим комітетом Борозенської сільської ради Херсонської області надано довідку згідно якої, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом з дітьми. Згідно вищевказаної довідки, Позивач та її родина проживають в даному будинку з 2011 року непреривно. Тобто позивач безтитульно володіє спірним домоволодінням більше десяти років, при цьому набувши таке право добросовісно. Інших осіб, які претендують на це майно під час судового розгляду не встановлено. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Судом встановлено, що спірний житловий будинок рахується за колишнім його власником, відомості про її смерть відсутні. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач відкрито на протязі більше 10 років володіє і користується спірним житловим будинком, при тому, що відсутні інші особи, які можуть заявити про своє право на нього, позивач набув права на будинок за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved