Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - позивач, ПрАТ «СК «Провідна») звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивувало тим, що 27.09.2017 року ПрАТ «СК «Провідна» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1019391 (далі - Поліс). Забезпеченим транспортним засобом (далі - ТЗ) за Полісом є ВМW, д.н.з. [NUMBER] . 11.03.2018 року у місті Києві, по бул. Лесі Українки, 1 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого ВМW, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та ТЗ Toyota, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року (справа № 757/22361/18-п) встановлено вину [PERSON] у вчинені вказаної ДТП. Враховуючи наявність у винуватця Полісу, представник власника пошкодженого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. На підстав ізібраних документів та заяви про виплату , ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300210429 на суму 75 000,00 грн, яку було перераховано на користь представника потерпілого. Посилаючись на викладене, представник позивача просив про задоволення позову. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02.09.2022 року цивільну справу №759/10511/22-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2022 року заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регрессу, залишено без руху. 08.11.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін відкрито провадження та призначено судове засідання та роз`яснено відповідачу право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу - залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2024 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 17.04.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів. 31.07.2024 року судом було здійснено запит на витребування відомостей щодо РНОКПП відповідача. 05.08.2024 року на адресу суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що надати РНОКПП фізичної особи не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, разом з тим, в матеріалах справи містить заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що 27.09.2017 року ПрАТ «СК «Провідна» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1019391. Забезпеченим ТЗ за Полісом є ВМW, д.н.з. [NUMBER] . 11.03.2018 року у місті Києві, по бул. Лесі Українки, 1 відбулася ДТП за участю забезпеченого ВМW, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та ТЗ Toyota, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року (справа № 757/22361/18-п) встановлено вину [PERSON] у вчинені вказаної ДТП. Крім того, провадження по справі №757/22361/18-п відносно відповідача закрито на підставі ст. 38 КУпАП - у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду , лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наявність у винуватця Полісу, представник власника пошкодженого ТЗ Тоуоtа, д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодуваня. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Тоуоіа, н.з. [NUMBER] , було замовлено екпертну оцінку по визначенню матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля ТЗ Тоуоtа, д.н.з. [NUMBER] , яку відображено у звіті №46-0/40/7 з калькуляцією та протоколом огляду, відповідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля ТЗ Тоуоtа, д.н.з. [NUMBER] , складає 122 236,96 грн. 03.05.2018 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір про врегулювання страхового випадку №2300210429 за Договором ОСЦПВ АМ/1019391/0337/17 від 27.09.2017 року, відповідно до якого сторони домовилися, що сума страхового відшкодування становить 75000,00 грн. На підставі зібраних документів та заяви про виплату, ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт №2300210429 на суму 75000,00 грн., яку було перераховано на користь представника потерпілого, що підтверджується платіжним дорученням №0021623 від 08.05.2018 року з відомістю до нього. Згідно абзацу «а» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.» Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2018 (Справа № 757/22361/18-п) встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП перебувала у стані сп`яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншім об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Вказаний розрахунок, відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481 грн.00 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved