Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 липня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №129. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що сторони тривалий час не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з`явилася. У позовній заяві [PERSON] просить розгляд справи провести у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, у якій відповідач просить розгляд справи провести у його відсутності та вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою [PERSON] . Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15 липня 2008 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.2010 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2011 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2014 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.05.2018 року. Окрім того, позивачка [PERSON] призначена опікуном над малолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради від 25.11.2020 року №271 та від 25.11.2020 року №272. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, окремо проживають, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved