Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 05.11.2024 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла згадана позовна заява, в якій представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Шпола, Шполянського району, Черкаської області, а саме: на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. Аргументи учасників справи. [INFO] в м. Шпола, Шполянського району Черкаської області померла мати позивачки [PERSON] . Позивач є донькою померлої [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері оскільки була зареєстрована і постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в яке увійшла: двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 39,2 кв.м. житловою площею 23,3 кв.м. Згідно висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки №0394/он-24 від 04.04.2024, ринкова вартість двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загадною площею 39,2 кв.м. становить 215 600,00 грн. 24.09.2024 державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№ 448/02-31 від 24.09.2024, згідно з якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що не було надано документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно. 29.04.1992 року виконавчим комітетом Шполянської міської ради народних депутатів було прийнято рішення №П/5 «Про продаж квартири [ADDRESS] , належної виконкому міської ради», яким вирішено: задовольнити заяву [PERSON] в продажі їй у власність квартири [ADDRESS] , акт оцінки від 28.04.1992 на суму 8304 карбованці. Дозволено [PERSON] перерахувати на рахунок міськвиконкому № [NUMBER] в Шполянському відділенні Агропромбанку кошти в сумі 4152 карбованці, решту вартості виплатити в кредит протягом 5 років. 25.05.1992 [PERSON] заплатила 4152 карбованці за викуп квартири, що підтверджується квитанцією серія ТХ №435411, а 07.12.1993 заплатила ще 4152 карбованці, що підтверджується квитанцією серія ТХ №480474. Зі своєї сторони покупець [PERSON] виконала умови договору купівлі - продажу квартири, сплативши обумовлені продавцем кошти, та заселилася в квартиру [ADDRESS] і стала нею користуватися, однак договір купівлі-продажу квартири так і не був укладений між продавцем - Шполянською міською радою та покупцем [PERSON] . Сторонами було дотримано вимог ст.. 224 Цивільного кодексу УРСР (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто згоди у істотних умов, визначених в договорі купівлі-продажу, однак нотаріально не посвідчили договір. На теперішній час позивачка, як спадкоємець майна, позбавлена права вільно розпоряджатися спадщиною, оскільки не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області 11.11.2024р. відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача подала до суду заяву в якій просила розглянути справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у суд не з`явився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника за наявними у справі доказами, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі за результатами підготовчого засідання. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.02.1980 виданого Шполянським районним відділом ЗАГС Черкаської області підтверджується факт народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що зроблено запис № 33. Батьками записані: [PERSON] і [PERSON] . (а.с.15). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045504677 від 13.06.2024 виданого Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) [PERSON] 19.10.2002 уклала шлюб із [PERSON] , про що, Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області було складено актовий запис № 122. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] ». Шлюбу був розірваний 24.02.2009 року на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області №2-89/09 від 09.02.2009. (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 24.02.2009 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №23 від 24.02. 2009. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] виданого 22.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, підтверджується факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 68 років, про що 22.03.2016 року складно відповідний актовий запис №83. (а.с.18). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 05.02.2024 №521, [PERSON] , 1947 року народження, була зареєстрована в будинковолодінні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] . На час смерті в даному будинковолодінні зареєстрована: [PERSON] , 1979 року народження. (а.с.19). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , від 18.07.2017 року, інвентаризаційна справа № 725, виготовленого - Фізична особа - підприємець [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , наявна квартира [ADDRESS] , загальною площею 39,2 квадратних метри, житловою площею - 23,3 кв.м. Згідно технічної характеристики, квартира посімейного, спільного заселення розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 23,3 кв.м. у тому числі: кімната площею 14,3 кв.м.; кімната площею 9,0 кв.м., кухня площею 5,3 кв.м, ванна площею 2,8 кв.м., кладова площею 6,7 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) 6 кв.м. (а.с.20-23). Відповідно до довідки комунального підприємства Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Шполянський відділок від 05.02.2024 №38, станом на 01.01.2013 право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. (а.с.24). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2024, номер 383354249, сформованою виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, за адресою: [ADDRESS] , відомості з реєстрів відсутні. (а.с.25). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради народних депутатів від 29.04.92 №П/5 «Про продаж квартири [ADDRESS] , належної виконкому міської Ради» вирішено задовольнити заяву [PERSON] в продажі їй у власність квартири [ADDRESS] . Акт оцінки від 28.04.1992 року квартири [ADDRESS] на суму 8304 (вісім тисяч триста чотири) крб. затвердити. Дозволити гр.. [PERSON] перерахувати на рахунок міськвиконкому №000749709 в Шполянському відділенні Агропомбанку кошти в сумі 4152( чотири тисячі сто п`ятдесят два) крб.., решту вартості виплатити в кредит на протязі 5 років. (а.с.27). Згідно копії квитанції №435411 серія ТХ від 25.05.92 прийнято від [PERSON] 4152 (чотири тисячі сто п`ятдесят два) крб. на рахунок № [NUMBER] (а.с.28). Згідно копії квитанції №480474 серія ТХ від 07.12.93 прийнято від [PERSON] 4152 (чотири тисячі сто п`ятдесят два) крб. на рахунок № [NUMBER] (а.с.29). Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки наданої ТОВ «Земельне бюро», дата оцінки 04.04.2024 року, назва об`єкта оцінки - двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість становить 215 600,00 грн. (а.с. 30-31). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2024, винесену державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним Віктором Васильовичем, вих. № 448/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують право власності на нерухому майно. (а.с.32). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно до п.3. ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно п.4.15 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 року за №282/20595, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 1 абз.3, Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», акцентовано, на тому, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. При цьому, п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 29.04.1992 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст. 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, в редакції від 18.07.1963 року яка була чинною станом на 29.04.1992 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч..2 ст. 9 Житлового кодексу УРСР в редакції від 01.01.1993 року, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» в редакції від 04.06.1993 року, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно ст. 54 Закону України «Про нотаріат» в редакції станом 02.09.1993, Нотаріуси та посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Згідно п. 29 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», в редакції від 31.10.1975 року, Відповідно до діючого законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають такі угоди: договори про відчуження (купівля - продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу УРСР ( 1540-06 ). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» від 28.04.1978 № 3, яка була чинною на дату укладання договору купівлі продажу будівлі від 12.04.2001 року, визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2ст. 47 ЦК УРСРза вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно із п.1,2 ч.3 ст.3. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України, передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав на квартиру [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на це майно. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою, померлої [INFO] [PERSON] . (а.с.15-17). На момент смерті позивачка прожила та була зареєстрована разом із спадкодавицею. (а.с.19). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради Народних депутатів від 29.04.1992 року №П/5 «Про продаж квартири [ADDRESS] , належної виконкому міської Ради було вирішено задовольнити заяву [PERSON] в продажі їй у власність квартири [ADDRESS] . Дозволено гр.. [PERSON] перерахувати на рахунок міськвиконкому № [NUMBER] в Шполянському відділенні Агропомбанку кошти в сумі 4152( чотири тисячі сто п`ятдесят два) крб.., решту вартості виплатити в кредит на протязі 5 років. (а.с.27). [PERSON] перерахувала грошові кошти по 4152 крб, двома квитанціями (а.с.28-29). Незважаючи на виконання [PERSON] рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради Народних депутатів , договору купівлі - продажу квартири не було укладено письмово з невідомих причин. Відповідач не заперечує протии задоволення позовних вимог. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд вважає, що обмеження позивача у оформленні спадщини буде невиправданим втручанням у його приватну сферу і становитиме для нього надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. Ураховуючи наявні матеріали справи та встановлені обставини, суд вважає, що позивач будь-яким іншим шляхом не зможе захистити своє право, що унеможливить використати механізм визнання права власності на майно. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку захисту права в даному випадку не існує, тому позов потрібно задовольнити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить залишити судові витрати на своєму рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене та

Outcome: approved