Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

19.09.2024 представник позивача звернулась до суду із позовом, яким просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду, спричинено злочином в розмірі 5772,34грн., моральну шкоду в сумі 30000,00грн. та 4000,00грн. витрат за надання правової допомоги. Позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 по справі №487/754/22, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в період часу з 11:00 по 11:50 год., більш точного часу встановити не виявилось можливим, знаходився біля пункту прийому склотари, розташованого навпроти будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] . Перебуваючи у вказаному місці у зазначений час у [PERSON] на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникла раптово, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, [PERSON] під час сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити його суспільно небезпечні наслідки, схопив потерпілу [PERSON] за праву руку своїми руками та почав її заламувати, чим спричинив потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді косого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Відповідно до довідки №620 від 17.11.2020 Міського травматологічного пункту Міської лікарні швидкої медичної допомоги МОЗУ УОЗ КНП ММР у [PERSON] діагностовано косий перелом ІІ п`ясної кістки правої кисті, забій правого ліктьового суглобу. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1438 від 20.11.2020 року у [PERSON] має місце тілесне пошкодження у вигляді косого перелому другої п`яної кисті. Дане тілесне пошкодженні утворилося від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги, пляшка та інші предмети, з давністю утворення біля доби до часу огляду. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я. Діагнози «забій лобної ділянки зліва, забій ліктьового суглобу» при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймалися, так як не підтверджені об`єктивними клінічними даними згідно п.4.6 Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень. Між тілесними пошкодженнями та подальшим розладом здоров`я потерпілої є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Взаєморозташування потерпілої та нападника (нападників) під час нанесення тілесних ушкоджень могло змінюватися. Утворення даних тілесних ушкоджень при падіння тіла з положення стоячи на площину, як з прискоренням, так і без нього - малоймовірно. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №1393 від 09.12.2021 утворення тілесного пошкодження у вигляді косого перелому другої п`ятої кістки правої кисті по механізму відповідає даним слідчого експерименту від 26.11.2021. Спричинення даного тілесного пошкодження могло утворитися при викручуванні правої кисті як однією рукою, так і двома руками. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 по справі №487/754/22 до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Внаслідок зазначеної протиправної поведінки відповідача позивач змушена була звернутись за медичною допомогою та провести ряд медичних обстежень, купувати ліки та проходити відповідне лікування, вказане підтверджується результатами досліджень, записами в медичній картці позивачки від невролога, травматолога, окуліста, які підтверджують звернення до відповідних спеціалістів після побиття та призначення ними лікування. Зазначене потягло за собою фінансові витрати, які підтверджуються відповідними чеками на загальну суму 5772,34грн. На теперішній час позивач не оговталась від побиття та страждає від наслідків останнього, зокрема в неї значно погіршився зір. Постійні головні болі, внаслідок чого порушення циклу сну, після перелому постійно болить рука, в той час як її робота безпосередньо пов`язана з фізичним трудом, зокрема руками, внаслідок чого остання справляється з обов`язками вкрай тяжко. До того ж, позивач заявляє вимоги про стягнення 30 000,00грн. моральної шкоди пов`язуючи з кримінальними діяннями з боку відповідача (ч.1 ст.122 КК України) та ушкодженням власному здоров`ю, перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям безпомічності, тривоги, розгубленості, страху за своє життя (відповідач є сусідом позивача). Ухвалою суду від 24.09.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 11.11.2024 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив згідно якого, сторона заперечує проти позову. Зазначає, що матеріали позовної заяви не містять доказів призначення зазначених в квитанціях ліків та необхідності їх придбання, саме через травму нанесені відповідачем. Квитанція на рентгенографію датована 11.10.2021, в той час, коли травму було нанесено в листопаді 2020. Квитанція до прибуткового касового ордеру №48 від 27.11.2020 на КТ в м. Одеса, не підтверджена направленням на КТ. Інші квитанції містять препарати, які не пов`язані з травмуванням, так препарати Тризипін, Бісопрол, Біпролол-Здоров`я, Корвалол, Нормопрес, Лозартан-Тева, Магнікор, Атерокард є кардіологічними препаратами і не пов`язані з переломом, Лоратадин є проти алергенним засобом, Омепразол є засобом для лікування хвороб шлунку, Лоперамід - протидіарейний засіб, Кавінтон є психостимулюючим та ноотропним засобом, Ресверазін - дієтична добавка для поліпшення функцій серця і судин, Оптікс, Тауфон - ліки для покращення зору, Септефрил, Бронховеда, Тама, Юджика - льодяники від захворювань горла, Кавінтон - психостимулятор, медичні маски, пакетики-майки, крема для рук - все це немає жодного відношення до завданої травми. Матеріали справи не містять належних доказів. Які б обґрунтовували понесені витрати саме незаконними діями відповідача. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, сам по собі факт визнання [PERSON] судовим рішенням винним у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про наявність заподіяння позивачці моральної шкоди. Договір про надання правової допомоги та акт надання послуг не є доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00грн. 25.11.2024 на адресу суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді представник позивача адвокат Онищенко Л.В. спростовує аргументи відповідача та зазначає, що відповідач не має спеціальних знань в області медицини та фармакології щоб стверджувати про доцільність придбання тих чи інших медичних препаратів та їх дії на організм людини, є лише суб`єктивною думкою відповідача. Позивачем надано копію амбулаторної картки, з якої вбачається систематичне відвідування позивачем лікарів після вчинення відповідачем на нею насильницьких дій, записів скарг пацієнта, постановка відповідних діагнозів, призначення лікування. Позивач вважає, що розлади здоров`я в т.ч. психологічного характеру, стали наслідком нанесення відповідачем їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання змушена була нести матеріальні затрати на лікування. Злочинні дії були вчинені в громадському місці на очах сина позивачки, який є інвалідом через розлад психічного здоров`я та який був свідком побиття сусідом своєї матері, дії відповідача принизили честь і гідність позивачки. Позивач працює двірником, була позбавлена можливості працювати та заробляти на життя власною працею та перебувала в постійному занепокоєнні щодо отримання засобів до існування свого сина. Обґрунтованість стягнення компенсації моральної шкоди в заявленому розмірі узгоджується з практикою Верховного Суду. Договір про надання правової допомоги та акт надання послуг, з огляду на практику Верховного Суду, є належними доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00грн. Позивач додатково додає детальний опис наданих послуг професійно правничої допомоги для підтвердження часу та звертає увагу відповідача на умови п.1 договору від 16.09.2024. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, надано до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу в письмовому провадженні. Сторона відповідача у судове засідання не з`явилась, повідомлено належним чином про дату слухання справи, надано до суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №487/754/22, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 у справі №487/754/22, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в період часу з 11:00 по 11:50 год., більш точного часу встановити не виявилось можливим, знаходився біля пункту прийому склотари, розташованого навпроти будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] . Перебуваючи у вказаному місці у зазначений час у [PERSON] на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникла раптово, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, [PERSON] під час сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити його суспільно небезпечні наслідки, схопив потерпілу [PERSON] за праву руку своїми руками та почав її заламувати, чим спричинив потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді косого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Відповідно до довідки №620 від 17.11.2020 Міського травматологічного пункту Міської лікарні швидкої медичної допомоги МОЗУ УОЗ КНП ММР у [PERSON] діагностовано косий перелом ІІ п`ясної кістки правої кисті, забій правого ліктьового суглобу. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1438 від 20.11.2020 у [PERSON] має місце тілесне пошкодження у вигляді косого перелому другої п`яної кисті. Дане тілесне пошкодженні утворилося від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги, пляшка та інші предмети, з давністю утворення біля доби до часу огляду. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я. Діагнози «забій лобної ділянки зліва, забій ліктьового суглобу» при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймалися, так як не підтверджені об`єктивними клінічними даними згідно п.4.6 Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень. Між тілесними пошкодженнями та подальшим розладом здоров`я потерпілої є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Взаєморозташування потерпілої та нападника (нападників) під час нанесення тілесних ушкоджень могло змінюватися. Утворення даних тілесних ушкоджень при падіння тіла з положення стоячи на площину, як з прискоренням, так і без нього - малоймовірно. З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за участю потерпілої [PERSON] було проведено 26.11.2021 слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події. В ході даного слідчого експерименту потерпіла вказала на місце в районі зупинки 1 КП в місті Миколаєві, де вона з сином 17.11.2020 зустріли свою сусідку [PERSON] , якій син зробив зауваження з приводу шуму у квартирі. На вказане зауваження [PERSON] повідомила, що вона буде звертатись до поліції та викличе свого чоловіка [PERSON] . В подальшому потерпіла вказала пункт прийому склотари, біля будинку [ADDRESS] , куди вона з сином [PERSON] прийшли 17.11.2020 здавати пляшки та місце, де вони їх сортували перед здачею. Також потерпіла вказала напрямок, з якого прибіг агресивно налаштований [PERSON] , який мешкає в її будинку поверхом вище. [PERSON] вказала на розташування її, сина та [PERSON] в ході конфлікту, який розпочався через зроблене раніше зауваження [PERSON] . Вказала як [PERSON] ударив її сина, після чого потерпіла стала між ними та просила [PERSON] заспокоїтись. В цей момент [PERSON] вдарив потерпілу рукою по голові, після чого у потерпілої на 2-3 секунди закрутилась голова. Коли [PERSON] прийшла до тями, то побачила що [PERSON] б`є її сина. [PERSON] взяв зелену пляшку з-під «Stella Artois» та вдарив нею сина по нозі. В цей момент потерпіла знову стала між ними та почала розбороняти. В подальшому потерпіла відтворила дії [PERSON] , який взяв її рукою за руку та почав її викручувати, у зв`язку з чим [PERSON] відчула хруст кісти та сильний біль, присіла та почала кричати від болю. Також потерпіла на місці вказала напрямок, в якому зник [PERSON] після того, як вона сказала що викличе поліцію. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №1393 від 09.12.2021 утворення тілесного пошкодження у вигляді косого перелому другої п`ятої кістки правої кисті по механізму відповідає даним слідчого експерименту від 26.11.2021. Спричинення даного тілесного пошкодження могло утворитися при викручуванні правої кисті як однією рукою, так і двома руками. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №13 від 17.01.2022 року [PERSON] в період часу, що відноситься до вчинення даного кримінального правопорушення, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, у зв`язку з чим він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у виді «Органічного розладу особистості у вигляді вираженого психоорганічного синдрому» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 за Міжнародного класифікацією хвороб 10-го перегляду), ступінь виразності та глибина якого позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з тим, що [PERSON] на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у виді «Органічного розладу особистості у вигляді вираженого психоорганічного синдрому» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 за Міжнародного класифікацією хвороб 10-го перегляду), ступінь виразності та глибина якого позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, враховуючи актуальний психічний стан [PERSON] , експертна комісія рекомендує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (ч. 2 ст. 94 КК України). За своїм психічним станом [PERSON] немає протипоказань для його участі у слідчих діях та присутності у судовому засіданні. У зв`язку з наявністю хронічного психічного захворювання [PERSON] не здатний розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатний до дій, спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, потребує обов`язкової участі захисника. Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я при обставинах, наведених вище, [PERSON] у стані осудності вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, але до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Пленум ВСУ № 6 від 27.03.1992 роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440,450 ЦК(ст.ст. 1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.». Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини. При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась в приймальне відділення Міської лікарні швидкої медичної допомоги 17.11.2020 зі скаргою на болі де їй рекомендовано 18.11.2020 пройти медичне обстеження в травматолога. За записами травматолога від 20.11.2020 визначено, що позивач отримав першу допомогу 17.11 о 14:45год. При обстеженні у позивача встановлено тілесне пошкодження у вигляді косого перелому другої п`яної кисті, призначено лікування, обстеження у лікарів. З долучених до позову фіскальних чеків та квитанції за період з 17.11.2020 по 05.09.2021 вбачається проходження обстеження у лікувальному закладі та придбання ліків, що пов`язані безпосередньо з виявленим пошкодженням здоров`я на загальну суму 5772,34грн. На думку суду, позивачем доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме причинний зв`язок між діями відповідача та захворюванням позивача, чим виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем копії чеків, виписок, довідок, інших документів, в даному випадку, є підтвердженням лікування та інших витрат, внаслідок завданих відповідачем тілесних ушкоджень. Враховуючи той факт, що судом під час розгляду справи в межах пред`явленого позову встановлено факт нанесення позивачу тілесних ушкоджень середньої ступеню тяжкості 17.11.2021 та стороною позивача надано належні і допустимі докази того, що вищевказані дії відповідача призвели до лікування на суму 5772,34грн., вищевказані вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Наведені аргументи відповідачем не спростовують висновків суду. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Так, позивач зазначила, що протиправними діяннями з вини відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, тривалий час вона знаходиться у важкому психологічному, моральному та хворобливому стані (перенесла емоційний стрес та значний фізичний біль, в результаті злочинних дій відповідача отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та проходила тривале лікування), відповідач є сусідом позивача та остання змушена його часто бачити, що провокує спогади про минулі події, а також відчуття перестороги та тривоги за власне життя та здоров`я. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із шкодою її здоров`ю. З огляду на викладене та враховуючи, що позивач зазнала фізичної шкоди в результаті дій відповідача, а пошкодження здоров`я особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій на відновлення свого фізичного стану, при явних душевних страждань позивача, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння їй моральної шкоди, стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2024 між [PERSON] та адвокатом Онищенко Л.В. укладено договір №б/н про надання правничої допомоги. Факт надання адвокатських послуг позивачу підтверджується договором про надання правничої допомоги від 16.09.2024, актом наданих послуг від 16.09.2024, детальним описом надання послуг професійної правничої допомоги, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні 4000,00 грн. В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на користь сторони позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2880,00 грн. (25772,34 грн. : 35772,34 грн. х 4000,00 грн.) Розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». Згідно із підпунктом 1, 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсотки ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у цій справі, а тому не сплачувала судовий збір при зверненні з позовною заявою. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким, чином враховуючи, загальну ціну позову в розмірі 35772,34 грн. та часткове задоволення вимог сторони позивача в розмірі 25772,34 грн. з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 872,06 грн. (25772,34 грн. : 35772,34 грн. х 1211,20 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial