Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

17 травня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/4041/73/25766, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 7 530 доларів США строком до 16.05.2010 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором, між Банком та [PERSON] 17.05.2006 року було укладено договір поруки №014/4041/73/25766-1, за умовами якого останній добровільно взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями [PERSON] , які виникнуть з умов кредитного договору №014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року. Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідачі зобов`язання не виконали належним чином, тому Банк звернувся до суду із позовом для стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області від 10.02.2010 року у цивільній справі №2п-7999/10, солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року у розмірі 48 694,31 грн. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який Банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. 24.06.2016 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги №114/23, відповідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а ПАТ «Вектор Банк» прийняв права вимоги до [PERSON] за кредитним договором№014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року. В подальшому, 24.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги №24062016, відповідно до умов якого, ПАТ «Вектор Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року. З урахуванням наведеного та враховуючи, що станом на дату звернення із даним позовом, рішення суду так і залишилось не виконаним, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звертається із позовом про солідарне стягнення з відповідачів розміру заборгованості 3% річних від суми стягнення визначеної рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області, а також інфляційних втрат, а саме: 27139,13 грн., що складається із заборгованості за ставкою 3% річних за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 7221,42 грн., та інфляційних втрат за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 19917,71 грн. 17.09.2024 року від представника відповідача адвоката Пекарь В.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що у виконавчому провадженні № 51434208 з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2010 року у цивільній справі № 2п-7999/10, рішення суду було виконане в повному обсязі, шляхом щомісячних утримань з усіх видів заробітку (доходу) в розмірі 20% всіх видів доходів [PERSON] 10.03.2021 року державним виконавцем, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду у цивільній справі № 2п-7999/10 за виконавчим листом № 2п-2886/10. Ухвалою судді від 09.07.2024 року відкрито провадження у справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, при цьому від представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвоката Ушакевич М.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. 19.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Пекарь В.І. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювалось. Відповідно до ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 травня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/4041/73/25766, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 7 530 доларів США строком до 16.05.2010 року зі сплатою 12% річних та зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування, однак в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.11.2010 року його заборгованість становила 6091,89 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором, між Банком та [PERSON] 17.05.2006 року було укладено договір поруки №014/4041/73/25766-1, за умовами якого останній добровільно взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями [PERSON] , які виникнуть з умов кредитного договору №014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року. Вказані обставини встановлені у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2010 року справа № 2п-7999/10 та визнаються сторонами, а тому у відповідності до вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Разом з тим, згідно вказаного рішення позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 48694,31 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року, та судові витрати сплаченого державного мита 486,94 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лит № 2п-2886/10 від 28.06.2015 року, який був пред`явлений до виконання, що підтверджується копією постанови № 51434208 старшого державного виконавця Ужгородського містького відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Белякова М.І. від 02.12.2016 року про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] .. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2017 року справа № 2886/10 Постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кречанин Б.С. від 10.03.2021 року виконавче провадження № 51434208 з примусового виконання виконавчого листа 2п-2886/10 від 28.06.2015 року закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у в`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Позивачем надано розрахунок втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних на загальну суму 27139,13 грн. за період з 04.04.2017року по 23.02.2022 року. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.2\~ст.1050 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Реалізуючи своє право, передбачене вищезазначеною частиною\~ст.1050 ЦК України, надсилаючи вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, кредитор в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов`язання за кредитним договором і строк виконання зобов`язання за договором настає достроково. Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення суду є волевиявленням кредитора, який бажає повернути достроково надані боржнику кошти через порушення ним кредитної дисципліни, при цьому добровільно відмовляючись отримувати прибуток у виді відсотків за користування кредитом, які б могли бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору. Прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Внаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені частиною другою\~ст.625 ЦК України\~за час невиконання такого рішення. Продовження нарахування кредитором відсотків, передбачених умовами кредитного договору після реалізації кредитором свого права на дострокове повернення кредиту по день фактичного повернення всієї суми кредиту, стягнутого на підставі судового рішення суперечить таким принципам, як справедливість, добросовісність та розумність, порушує справедливий баланс інтересів сторін договору, створює ситуацію правової невизначеності, оскільки за час виконання рішення продовжують нараховуватись відсотки, розмір яких неможливо прогнозувати та розрахувати, і виконання рішення не звільняє стягувача від обов`язку зі сплати ще відсотків, які кредитор нарахує за період виконання судового рішення. І за такою логікою, після нарахування відсотків за період виконання судового рішення кредитор продовжить нараховувати відсотки до повернення відсотків, нарахованих за час виконання судового рішення, і так до безкінечності. Крім того, продовження нарахування кредитором відсотків, передбачених умовами кредитного договору, та інших штрафних санкцій, що можуть бути обумовлені кредитним договором, та, крім цього, нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат на підставі частини другої\~ст.625 ЦК України\~за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та цієї ж частини другої\~ст.625 ЦК України\~за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення заборгованості є невиправданим та надмірним тягарем для боржника. Тобто, пред`явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2010 року, яким стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу за кредитним договором № 014/4041/73/25766 від 17.05.2006 року, потягло те, що кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Відповідно до п.17\~ Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. \~Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Окрім того, як вбачається з положень абзацу 2 та 3 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних збитків, а також сплати трьох процентів річних не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із постанови державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 10.03.2021 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2п-2886/10 від 28.06.2015 року про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] заборгованості, виданого на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-7999/10 від 10.02.2010 року, закінчено у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документу у повному обсязі. З урахуванням наведеного суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed