Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

06 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», в особі представники (далі також ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», позивач) з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 серпня 2023 року між ТОВ ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» (торгова\~марка «Credit7»)\~(далі\~первісний кредитор), та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3909388 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі - 18400,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Вказує, що ТОВ ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» (торгова\~марка «Credit7») свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.04.2024, утворилась заборгованість у розмірі 109664,00 грн, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 18400,00 грн, по процентам в розмірі 91264,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», що стало підставою для звернення до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3909388 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.23 року у розмірі 109664,00 грн. станом на 24.04.2024 року, яка складається з: 18400,00 гривень - заборгованість за кредитом, 91264,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 18.08.2023-24.04.2024 (включно), а також судові витрати у розмірі 2422,40 та 5000,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи на 05 листопада 2024 року та витребувано докази за клопотанням ТОВ «ФК`Укрглобал-Фінанс» від 06.09.2024 про витребування доказів з АТ «КБ\~«ПРИВАТБАНК». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 26 листопада 2024 року. Представник позивача ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак через\~систему «Електронний\~суд» надіслав\~клопотання пророзгляд даної справи за відсутності представника. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення №0600973799093, відповідач 23.10.2024 отримала копію ухвали про відкриття провадження та розгляд справи на 05.11.2024. Відзиву на позовну заяву до суду не подала. Поштовий конверт з повідомленням позивача про розгляд справи на 26.11.2024 повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс» слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 серпня 2023 року між ТОВ ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» (торгова\~марка «Credit7») та [PERSON] був укладений договір № 3909388 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом підписання останньою електронним цифровим підписом. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Умовами договору передбачено, що ТОВ ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» (торгова\~марка «Credit7») надає відповідачу кредитні кошти в сумі 18400,00 грн, строком на 360 дні, шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Відповідач відповідно до умов Кредитного договору п. 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав Кредитний договір, шляхом ведення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х924. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 18.08.2023 року на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] \~ відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону який він вказав направляється смс-повідомлення з сумою блокування. Провести верифікацію платіжної картки може виключно відповідач. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи: паспортом споживчого кредиту, який містить електронний підпис відповідача (а.с.16-21 оберт), довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про переказ коштів на платіжну картку відповідача (а.с. 22). Підписавши вказану Заявку одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надано та він отримав інформацію, зазначену в частині другій статті 12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.uia/laq/), паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Зазначений договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав повністю, що підтверджується інформацією АТ «КБ ПРИВАТБАНК» від 24 жовтня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-241018/18051, згідно із якою на емітовану вказаним банком карту відповідачу 18 серпня 2023 року було зараховано 18400,00 грн. (а.с.103-оберт). 24.04.2024 року між ТОВ ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» (торгова\~марка «Credit7») та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 3909388 від 18.08.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/04/24 від 24.04.2024 [PERSON] є боржником за кредитним договором №3909388 від 18.08.2023, загальна сума заборгованості становить 109664,00 грн, з яких: 18400,00 грн. - заборгованість за кредитом; 91264,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.70). Відповідач своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору не повернув, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором №3939388 станом на 24.04.2024 року становить 109664,00 грн., з яких 18400,00 грн. - заборгованість за кредитом, 91264,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (за ставкою 2% за кожен день користування кредитом( 730% річних) за період з 18.08.2023 року по 24.04.2024 року). Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з частиною першою статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору на таких умовах. Згідно із частиною першою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525\~ЦК України одно стороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 3909388 від 18.08.2024. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, суд повідомляє наступне. Згідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1,2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Факторингова компанія\~«Укрглобал-Фінанс» надавалась правнича допомога адвокатом Руденком К.В. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано Договір №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 укладений між ТОВ «ФК\~«Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності, копію Акту приймання передач наданих послуг № 70 до договору Договір № 03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023. Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи. Суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь «Факторингова компанія\~«Укрглобал-Фінанс» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved