Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 28.04.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 261905807. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов кого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди та виклали текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №160 від 16.11.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 261905807. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язався відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у Додатку до цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 565.00 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 18 565 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, Сторони розуміють та погоджуються з відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржників на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідач був повідомлений про відступлення права вимоги. Однак, свого обов`язку за кредитним договором не виконав. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 261905807 в сумі 28\~565,00 грн., з яких 10\~000,00 грн. сума заборгованості по основному боргу, 18\~565,00 грн. сума заборгованості по відсоткам. Процесуальні дії у справі та позиція сторін. Ухвалою судді від 01.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позиція відповідача. Відповідно до ст. 178 ЦПК України від представника відповідача [PERSON] адвоката Тимошенка А.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить позовну заяву задовольнити частково, стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 15\~100,00 грн., з яких 10\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5\~100,00 грн. заборгованість за відсотками, обґрунтовуючи тим, що 28.04.2020 між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір, відповідно до п. 1.1.-1.4. якого встановлено, що відповідачу надано кредит на суму 10\~000,00 грн. строком на 30 днів на умовах сплати відсотків, які узгоджені як дисконтна процентна ставка (0,99% від суми кредиту за кожен день користування) та Базова процентна ставка (1,7% від суми кредиту за кожен день користування у випадку користування понад строк кредитування). Інших процентних ставок за користування кредитними коштами кредитний договір не містить. Разом з тим, позивачем надано графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору, який містить у собі інформацію, яка суперечить вищевказаним умовам кредитного договору, оскільки сукупна вартість кредиту за Дисконтною ставкою (0,99%) складає 129,7% або 12970,00 грн. Крім того, вказав, що матеріали справи не містять графіку нарахування заборгованості, або іншого подібного документа, з якого можливо було б визначити правильність здійснених розрахунків, які призвели до заборгованості в розмірі 28\~565,00 грн. Зважаючи на вищевикладені обставини, вважає суму 28\~565,00 грн. необґрунтованою та не підтвердженою допустимими доказами. Окрім іншого вказав, що відповідач визнає вчинення правочину з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «ТТ42ВА83», 28.04.2020 о 18:44 годині, направленого на номер телефону [NUMBER] . Однак, надану позивачем додаткову угоду від 28.05.2020 до Договору № 261905807 від 28.04.2020, якою сторони начебто погодили продовження строку дії кредитного договору на 30 днів (з 28.05.2020 по 28.06.2020) вважає недопустимим доказом, оскільки відсутнє підтвердження щодо підписання її відповідачем. Також зазначає про пропуск строків позовної давності, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» довідалось про порушення своїх прав 28.05.2020 після сплину строків кредитування, позов подано 12.10.2023 року. Інші відомості щодо пролонгації кредитного договору відсутні. Позиція позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Супрун Є.В. подала відповідь на відзив. Посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у позові, звертає увагу суду, що заборгованість була нарахована не позивачем, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме за кредитним договором № 261905807 від 20.04.2020 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості. Щодо застосування строків позовної давності, посилаючись на Прикінцеві положення ЦК України, зазначає, що у зв`язку з дією карантину, відповідні строки були продовжені. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що 28.04.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 261905807. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За вказаним договором товариство надало позичальнику кредит в розмірі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, 1.4, 1,5 договору (п.1.1). Кредит надано строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.2). Сторони погодили, що на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється да Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,99 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредиту (п.1.3). У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення) (п.1.4). Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом вказаного в п. 1.2. Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 0,99 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього Договору (п.1.5). Відповідно до п.1.6 позичальник зобов`язався повернути Товариству Кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору. Сторони погодили, що строк дії цього Договору, вказаний в п. 1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов Договору (пені) та інших нарахувань передбачених Договором. Проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦКУ (п.4.2, 4.3) (а.с.5-6). Для погашення кредиту сторони погодили графік розрахунків (а.с.6 зв. сторона). До позовної заяви додано додаткову угоду до договору № 261905807 від 28.04.2020, укладену між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк, на який був наданий кредит на 30 днів, з 28.05.2020, вказана заява не містить жодних підписів сторін. ( а.с. 7) 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених договором, викладено у новій редакції (а.с.8-10). 20.10.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а.с.11-12). У витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, зазначений кредитний договір № 261905807, укладений з [PERSON] на загальну суму 28\~565,00 грн. (а.с.13). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 заборгованість за кредитним договором № 261905807 від 28.04.2020 не погашена, залишок заборгованості складає 28565,00 грн. (а.с.14). Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстроване як фінансова установа (а.с.15,16,17). ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснює діяльність на підставі Статуту (а.с.23-25). ТОВ «Таліон Плюс» зареєстровано як юридична особа, фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.19,20). Нормативне обґрунтування. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладення вищевказаного договору між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що також визнано відповідачем. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду. Аналіз змісту договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 свідчить про те, що ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) передало ТОВ ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах. Відповідачем визнано факт укладення кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не оспорюється право грошової вимоги позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача за договором № 261905807. Відповідачем визнано позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000,00 грн., тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Між тим, відповідач заперечує факт укладення з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткової угоди до договору № 261905807 від 28.04.2020, посилаючись на те, що дана угода не містить доказів підписання її відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.1 Закону України «Про електронну комерцію»). Додаткова угода до договору № 261905807 від 28.04.2020 не містить інформації про підписання її відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Враховуючи вищевикладене, суд оцінює критично Додаткову угода до договору № 261905807 від 28.04.2020 та не сприймає її як доказ продовження строку дії відповідного кредитного договору. Що стосується стягнення заборгованості за відсотками. З урахуванням вимог п.п.1.2-1.4 кредитного договору, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за Базовою ставкою за 30 днів користування кредитом за ставкою 1,7% від суми кредиту ( 30 днів х 170 грн.= 5100 грн.) Нарахування вказаних процентів здійснено відповідно до умов договору. Інших беззаперечних доказів, розрахунків щодо нарахуванням процентів позивачем не подано. Щодо застосування строків позовної давності. Норми ст. 256 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. №. 435-IV (далі ЦКУ) визначають позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. №. 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. №. 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час карантину, визначено, що строки, передбачені ст. 257, 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже в даному випадку позов подано в межах строків позовної давності. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково на 52,86% з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1418,76 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так до відзиву на позовну заяву,відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано, договір про надання правничої допомоги, ордер про надання правничої допомоги та детальний розрахунок вартості юридичних послуг, 2000,00 грн. консультаційна допомога, 4000,00 грн. складення та подання до суду відзиву. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно з позивача підлягають стягненню витрати понесені відповідачем на правничу допомогу у розмірі 2828,40 грн.( 47,14%)

Outcome: partial