Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №17.9.02222.1 від 10.02.2022 р. в розмірі 597 584,65 грн. Позов обґрунтований тим, що договір був укладений шляхом акцептування позичальником публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс банк», які оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Позичальник отримав грошові кошти в сумі 350 000,00 грн. від банку зі сплатою процентів за користування ними у розмірі, визначеному кредитним договором, взяв на себе зобов`язання повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісяця шляхом сплати чергових платежів зі строком погашення кредиту не пізніше 10.05.2026 р. Втім, відповідач порушив грошове зобов`язання, станом на 15.09.2023 р. розмір заборгованості становить 597 584,65 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 350 000,00 грн., заборгованість з нарахованими та несплаченими процентами 247 584,65 грн. В окремо поданій суду заяві представник позивача просив суд про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, 10.02.2022 р. за договором №17.9.02222.1 відповідач отримав 350 000,00 грн. Договір був укладений шляхом акцептування позичальником (відповідачем) публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс банк», які оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Позичальник отримав грошові кошти в сумі 350 000,00 грн. від банку зі сплатою процентів за користування ними у розмірі, визначеному кредитним договором, взяв на себе зобов`язання повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісяця шляхом сплати чергових платежів зі строком погашення кредиту не пізніше 10.05.2026 р. Втім, відповідач порушив грошове зобов`язання; станом на 15.09.2023 р. за підрахунком позивача розмір заборгованості становить 597 584,65 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 350 000,00 грн., заборгованість з нарахованими та несплаченими процентами 247 584,65 грн., оскільки договором встановлений\~обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(з\~розстроченням)\~та відповідач\~прострочив повернення\~чергової частини\~позики.\~ Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023 справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2024 в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Дитинчук Вікторії Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у цивільній справі відмовлено; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2024 р. заяву представника позивача адвоката Дитинчук Вікторії Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у цивільній справі задоволено. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору) та регулюються ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст.ст. 626, 628, ч. 1 ст. 638, ст. 526, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 633, ст. 634, ст. 1056-1, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049 ЦК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Грошові кошти були отримані відповідачем, відтак, відповідач отримавши кредит, зобов`язаний його повернути. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Обов`язок доказування позивачем виконаний. Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності та достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача, які підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем при зверненні до суду, тому наявні підстави для задоволення позову повністю. Щодо розподілу судових витрат (ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України): оскільки позов задоволено повністю, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved