Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач КП «Теплопостачання міста Одеси» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за теплову енергію у розмірі 32 658,73 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] , в якій проживає відповідач [PERSON] . В зв`язку з цим відповідачу було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані відповідачці послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води. Оскільки відповідач, отримуючи послуги їх не оплачував, утворилася заборгованість, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2024 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник позивача КП «Теплопостачання міста Одеси», Омельченко П.М., в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, однак представник відповідача направив на адресу суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав. Крім цього просив застосувати строки позовної давності, оскільки заборгованість нарахована з 2006 року. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, КП «Теплопостачання м. Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27.06.2006 року № 101-V шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго». Згідно з п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] , в якій проживає відповідач [PERSON] .. В зв`язку з цим відповідачці було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води. Згідно розрахунку, наданого КП «Теплопостачання міста Одеси», відповідач, станом на 01.08.2023 р., має заборгованість за теплову енергію в розмірі 32658,73 гривень. Стаття 5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначає поняття комунальної послуги та житлових послуг, а саме: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.1Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У відповідності до п.18,20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених КМ України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Представник відповідача у судовому засіданні просила застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Статтею 257\~ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості 32658 грн. 73 коп. нарахована за період з листопада 2006 року по грудень 2023 року. Відповідно до ч.3, 4 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником КП «Теплопостачання міста Одеси» до судового засідання не надано доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Разом з тим, згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно постанови від 11 березня 2020 р. № 211Кабінету Міністрів України, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України, установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин. Також, згідно постанови\~від 11\~березня 2020\~р.\~№ 211Кабінету\~Міністрів України,\~відповідно до\~статті 29\~Закону України\~Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб\~Кабінет Міністрів\~України,\~відмінено з\~24\~години 00\~хвилин 30\~червня 2023\~р.\~на всій\~території України\~карантин,\~встановлений з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Проте, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, суд роз`яснює позивачу, що необхідно рахувати строк позовної даності у три роки від дати введення на території України карантину, тобто від 03.04.2020 року, виходить, що у позивача є можливість звертатись із позовними вимогами про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання за три роки, що передують введення дії карантину, тобто з 03.04.2017 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право звертатись із позовними вимогами про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання за період з квітня 2017 року по грудень 2023 року, з урахуванням введенням дії п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Разом з тим, представником відповідача долучено до відзиву довідку з АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що [PERSON] за період з 02.08.2019 по 01.08.2024 року перераховано на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» оплату за надані комунальні послуги з опалення та гаряче водопостачання на загальну суму у розмірі 74 051,82 грн., що майже вдвічі перевищує ціну позову. Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався, а також не спростував дані обставини, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно мав заборгованість по сплаті за надані комунальні послуги з опалення та гаряче водопостачання за попередні роки, однак станом на день розгляду справи, існуючу заборгованість сплатив у повному обсязі та продовжує справно оплачувати надані комунальні послуги з опалення та гаряче водопостачання, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст.81ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed