Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого дії представник адвокат Карасьова Людмила Анатоліївна, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи на стороні позивача: [PERSON] , Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що з 2006 року позивач та третя особа по справі [PERSON] знали один одного, почали зустрічатися як чоловік та жінка та проживати разом. Стосунки між сторонами були неоднозначні: через різні погляди на життя між ними постійно виникали конфлікти, а тому їх життя складалося то з примирень, то з розлучень. У цей конфліктний період життя у третьої особи [PERSON] народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , про що 23 січня 2008 року складено відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області відповідний актовий запис №35, син [PERSON] , [INFO] , про що 08 липня 2016 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області складено відповідний актовий запис №22, та донька [PERSON] , [INFO] , про що 28 липня 2017 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області складено відповідний запис №26, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Позивач [PERSON] , проживаючи разом з [PERSON] , намагався приймати участь у житті та вихованні вказаних вище дітей. Батьком всіх трьох дітей у свідоцтвах про народження вказаний відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , згідно вимог ст.122 СК України, так як з 15 вересня 2005 року і по сьогодні між [PERSON] та відповідачем по справі - [PERSON] існує зареєстрований шлюб і не був розірваний між ними в законному порядку, про що свідчать копії свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Діти [PERSON] та позивач проживають та зареєстровані за одною адресою в [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади та копіями паспортів сторін. Через нестійкі стосунки з третьою особою [PERSON] позивач мав постійні сумніви щодо батьківства відносно її дітей, тому змушений був звернутися до спеціалізованої установи для встановлення біологічного батьківства, а самк до медичного центру «Мати та дитина». За результатами дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства від 08 травня 2023 року за №781, №782, та №783 біологічним батьком всіх трьох дітей [PERSON] є саме позивач по справі [PERSON] . Відтак, позивач, будучи біологічним батьком зазначених дітей, про що він дізнався саме 08 травня 2023 року з ДНК досліджень, вважає, що у свідоцтвах про їх народження він повинен бути вказаний як батько із виключенням запису про батька - відповідача по справі, а діти мають носити його прізвище « [PERSON] », про що необхідно внести зміни до актових записів про їх народження. Враховуючи викладене, просить виключити запис про [PERSON] , громадянина України, [INFO] , як батька дитини з актових записів: №35, складеного 23 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іранського міського управління юстиції Київської області, про народження [PERSON] , [INFO] ; №22, складеного 08 липня 2016 року Виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, про народження [PERSON] , [INFO] ; №26, складеного 28 липня 2017 року Виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, про народження [PERSON] , [INFO] та визнати батьком цих дітей [PERSON] , громадянина України, [INFO] , зазначивши дані відомості про батька в актовому записі про народження дітей. Змінити прізвище дітей з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 30 квітня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23 вересня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Третя особа\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила проводити розгляд справ без її участі, зазначила, що позовні вимогу підтримує у повному обсязі. Представник третьої\~особи Ірпінського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Бучанському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила справу розглядати без їх участі. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивачки не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення\~представника позивача, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що згідно\~копії свідоцтвапро шлюб серії [NUMBER] між відповідачем [PERSON] та третьою стороною [PERSON] зареєстровано шлюб 15 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатській області, за актовим записом №49 (а.с.9). [INFO] народилася [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 35 та відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15 лютого 2023 року, батьком якого зазначено громадянина України [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.10). [INFO] народився [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 22 та відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11 жовтня 2016 року, батьком якого зазначено громадянина України [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.11). [INFO] народилася [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 26 та відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області 28 липня 2017 року, батьком якого зазначено громадянина України [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.12). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 13 лютого 2023 року та 06 квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 14-16). Згідно результату дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства №781, 782, 783 від 08 травня 2023 року встановлено, що вірогідність того, що біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] , становить 99,999999% (а.с.17-23). Відповідно до п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 122 Сімейного кодексу України, визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до роз`яснень вказаних у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами батьківства, також можуть бути фото, електронні повідомлення. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, пояснення самих сторін. При цьому, суд не приймає до уваги реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] за однією адресою, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази їх спільного проживання, ведення ними спільного господарства до народження дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як і доказів проте, що третя особа [PERSON] не проживала з відповідачем [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, який на час розгляду справи так і не розірваний. Про допит свідків сторонами у справі не заявлено. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти російської федерації», Kalacheva v. russia, №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надані результати дослідженняДНК на встановлення біологічного батьківства\\є проведеного медичним центром «Мати і дитина» 08 травня 2023 року за №781, №782, №783, де вірогідність того, що біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] , становить 99,999999%. В примітках вказано, що результат аналізу є конфіденційним та видається виключно для особистого користування. На вказаних результатах досліджень міститься печатка ТОВ «Ніколаб», при цьому відсутній підпис зазначеного біолога [PERSON] та керівника лабораторії [PERSON] . Окрім того, документів щодо присвоєння кваліфікації судового експерта, стажу експертної роботи, наукового ступеню та будь-яких інших доказів, які б свідчили, що вказані особи є суб`єктом експертної діяльності, матеріали справи не містять. У результаті досліджень №781, №782, №783 не зазначено, що особа, яка їх виконує, обізнана про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За таких обставин, результати дослідження №781, №782, №783, складені 08 травня 2024 року не можуть вважатися висновком експерта в розумінні\~ст. 102 ЦПК України. Враховуючи викладене, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути саме висновок судової експертизи, а не результати дослідження, проведенні приватною лабораторією. Клопотань про призначення судово-генетичної чи судово-імунологічної експертизи, суду не заявлено. Інших доказів, для підтвердження кровного споріднення з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачем та його представником суду не надано. Також слід зазначити, що 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №64/2022. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки та жінки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Визнання батьківства\~у воєнний\~час може\~бути використане\~не з\~метою визнання\~батьківських обов`язків\~відносно дитини,\~а з\~метою ухилення\~від призову\~та можливості\~виїзду за\~кордон.\~Фіктивне визнання\~батьківства,\~тобто визнання\~батьківства без\~наміру виконувати\~батьківські обов`язки,\~порушує права\~дитини.\~ Крім того, позивач не скористався правом визнати батьківство відносно дітей, відповідно з 2007, 2016, 2017 років, тобто протягом тривалого часу від дня народження дітей. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про не доведеність батьківства позивача [PERSON] відносно [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Також не доведено перед судом, що визнання позивача батьком буде відповідати інтересам вказаних дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed