Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 17 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №137/К, за яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 45\~000,00 доларів США на придбання приватного будинку та земельної ділянки на строк з 17.05.2007 року по 17.05.2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом 12,5% річних. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 16.05.2023 року складає 13\~603,78 доларів США , в т.ч.: - заборгованість по кредиту прострочена 12\~000,00 доларів США; - заборгованість по процентах прострочена 1\~461,06 доларів США; - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 23.02.2022 року 27,22 доларів США; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності станом на 23.02.2022 року 115,50 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №139/П від 17.05.2007 року відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №137/К від 17.05.2007 року. Тому позивач, з урахування уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 13\~603,78 доларів США за кредитним договором 137/К від 17.05.2007 року, судові витрати в розмірі 7\~462,06 грн. та стягнути з відповідача [PERSON] штраф за невиконання договору іпотеки від 17.05.2007 року, а саме не проведення страхування предмету іпотеки в розмірі 17\~400,00 грн. Ухвалою суду від 06.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідач, у встановлений судом строк, заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження або відзиву на позовну заяву не надав про судовий розгляд справи повідомлявся шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками за місцем реєстрації, у зв`язку з чим суд згідно із ч.8 ст.\~178\~ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Так, суд встановив, що 17 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №137/К, за яким позивач надав відповідачеві кредит на купівлю приватного будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] за умовами програми «Житло в кредит» в сумі 45\~000,00 доларів США на строк з 17.05.2007 року по 17.05.2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 12,5% річних. Пунктом 2.1. договору вказано, що в забезпечення зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в заставу нерухомість, згідно з умовами договору іпотеки від 17.05.2007 року, укладеного між банком з позичальником, який є невід`ємною частиною дійсного договору. Відповіно до п. 3.3.9 вказаного договору одночасно з укладенням цього договору [PERSON] зобов`язався надати банку договір страхування. Вказаного в п. 2.1. цього договору, та укласти договір відступлення прав вимоги за таким договором страхування, а також надати банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію договору страхування на строк не меншій ніж на один рік. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак за розрахунком, наданим банком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.05.2023 року становить 13\~603,78 доларів США, в т.ч.: - заборгованість по кредиту прострочена 12\~000,00 доларів США; - заборгованість по процентах прострочена 1\~461,06 доларів США; - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 23.02.2022 року 27,22 доларів США; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності станом на 23.02.2022 року 115,50 доларів США. Також, 17.05.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений договір поруки №139/П за умовами якого [PERSON] зобов`язується перед банком відповідати всім своїм майном за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №137/К від 17.05.2007 року. Пунктом 1.2. договору поруки передбачена солідарна відповідальність поручителя та позичальника перед банком за невиконання зобов`язань по кредитному договору. Отже між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами Цивільного кодексу України. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, ураховуючи те, що відповідач та співвідповідач належним чином не виконують обов`язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надали суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу, вимога позивача щодо стягнення з солідарно з відповідачів заборгованості в розмірі 13\~603,78 доларів США за кредитним договором №137/К від 17.05.2007 року та стягнення з відповідача [PERSON] штрафу за невиконання договору іпотеки від 17.05.2007 року, а саме не проведення страхування предмету іпотеки в розмірі 17\~400,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №14791-75 від 16.06.2023 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 7\~462,06 грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує солідарно з відповідачів суму судових витрат у вказаному розмірі. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: approved