Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

I.\~Позиції сторін\~та учасників\~справи,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Качмар Іван Остапович, звернулись до суду із заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування. Відповідно до прохальної частини, просять суд встановити факт недостовірності інформації, розміщеної на telegram-каналі «Мольфари Зореслава і Рокелія. Викриття» за адресою у мережі Інтернет режим доступу: [INFO] а саме: 1)« [INFO] , масовий обман и шахрайство.»; 2)«ПРАВИЛА «!! Приєднуючись до цього каналу і ознайомлюючись з матеріалами в ньому, ви визнаєте та погоджуєтесь, що діяльність проектів magiya-molfar и hatamolfara: свідомо шкідлива, небезпечна для психіки і доброботу адептів на всіх рівнях; має кінцевою метою особисте збагачення засновників, впровадження ідеології, пропаганди і сутностей, ворожих до загальних людських цінностей»; 3)«Тільки-но чергові розібрали валізу накрадених [PERSON] мольф та прикрас і розмістили детальні описи (в процесі окремим рядком «пораділи» за всіх, хто кожного року слухняно купує «чарівні» згарди та інші страхолюдні бусики по 50-100 євро при собівартості в кілька сотень гривень)»; 4)«Тим часом ми *закінчили розбирати ящик крадених «ікон-вікон»*». В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що доменне ім`я magiya-molfar.com зареєстрована службою www.ukrdomen.com компанії «Український хостінг» для [PERSON] . Доменне ім`я [INFO] зареєстрована службою www.ukrdomen.com компанії «Український хостінг» для [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є власником доменних імен magiya- [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами. Проектами magiya-molfar та hatamolfara займається [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] . Разом з тим, в телеграм-каналі « [INFO] і Рокелія. Викриття» поширюється недостовірна інформація про проекти [INFO] . [PERSON] звертався до ДП «Центр комплектації адресного простору мережі інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» з метою отримання відомостей про власника веб-сайту та telegram-каналу та або інформації про їх встановлення. З отриманої довідки від 01.03.2024 року №40/2024-Д, веб-сайт telegram фактично є багатокористувацькою платформою, користувачі якої мають технічну можливість створювати власні сторінки. Наведені ідентифікатори не надають можливості встановити власника цього telegram - каналу. Таким чином, у [PERSON] та [PERSON] відсутня можливість встановити володільця вказаного телеграм-каналу, як наслідок, заявники вимушені звертатися до суду із цією заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування. Заявники стверджують, що у період з 16 лютого 2024 року, та по сьогоднішній день, у вказаному телеграм-каналі, регулярно з`являються дописи які містять недостовірну інформацію, є негативною за своїм змістом, не відповідає дійсності та порушує їх особисті немайнові права та ділову репутацію. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання заявники не з`явились. Адвокат Качмар Іван Остапович, який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] , подав до суду клопотання у якому просить здійснювати розгляд справи за його та заявників відсутності, заяву задовольнити у повному обсязі. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. II.\~Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини 1 статті 315\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено статтею 315 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до частини першої статті 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України («Окреме провадження»). Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18) вказано, що: «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації». У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом досліджено та проаналізовано долучені до зави матеріали, зокрема свідоцтва про реєстрацію доменного імені, довідку про власника веб-сайту, копію довідки за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок, скрін-шоти інформації розміщеної у телеграм-каналі, витяги з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості». Наведені докази, серед іншого, фіксують інформацію, яка була поширена у відповідному телеграм-каналі і яка стосується безпосередньо заявників. Також, наведені докази містять відомості щодо відсутності даних про притягнення до відповідальності заявників. Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на відсутність у заявників можливості встановити автора досліджуваної інформації та власника веб-сайту, на якому таку розміщено, суд приходить до висновку, що заявники мають право на звернення до суду із заявою про спростування недостовірної інформації у порядку окремого провадження, та спростування такої у заявлений спосіб. В ході розгляду справи встановлено, що поширена у наведеному вищн telegram-каналі інформація є негативною за своїм змістом, та порушує особисті немайнові права та ділову репутацію заявників. Суд вважає, що доводи заявників щодо порушення їх прав є обґрунтованими. Водночас, матеріали справи містять належні докази, які перевірені судом безпосередньо, які свідчать про те, що заявники вживали заходи щодо встановлення автора поширеної інформації, але ці заходи не дали результатів. Аналіз тверджень наведених у відповідних публікаціях свідчить про те, що вони містять негативний характер та не відносяться до категорії оціночних суджень. Так, фактично поширена інформація, не є оціночним судженням, а фактичним порушенням прав особи, зокрема містить дані про правопорушення та обман з боку заявників, що очевидно дискредитує їх в очах суспільства. Таким чином, поширення наведеної заявниками негативної інформації може мати серйозні наслідки для їх ділової репутації, завдаючи шкоди як особистим інтересам, так і професійним відносинам. У свою чергу, доказів протилежного в ході розгляду справи не встановлено. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved