Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Так, представник позивача адвокат Сербін Б.О., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб укладений 05.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , який на даний час проживає з позивачем. Сімейне життя у сторін не склалось, у зв`язку зі зміною життєвих інтересів та несхожістю характерів. Під час шлюбу поглиблювались протиріччя в поглядах на формування сімейних стосунків та практичних шляхів їх реалізації, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, роль чоловіка та жінки в спільному сімейному житті. Через постійні з`ясування стосунків, між сторонами втрачено почуття кохання та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження та небажання зберігати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу син буде проживати з позивачем. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 27.09.2024 позовна заява отримана судом. 02.10.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 03.10.2024 представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. 10.10.2024 від відповідача надійшла заява, в якій він зазначив, що йому відомо про те, що позивач звернулась до суду. Просив проводити розгляд справи без його участі, у зв`язку із зайнятістю на роботі. Заявлений позивачем позов підтримує. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05.04.2018 року Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №60. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Майнового спору наразі немає. З огляду\~на те,\~що справа\~розглядається у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін та\~без проведення\~судового засідання, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи\~здійснюється в\~порядку письмового\~провадження за\~наявними у\~справі матеріалами,\~якщо цим\~Кодексом не\~передбачено повідомлення\~учасників справи.\~У такому\~випадку судове\~засідання не\~проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст. 110 СК України. Як передбачено ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок»\~в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, якій кореспондує п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення\~ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч. 2 ст.\~114, ч. 3 ст.\~115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2018 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надається копія договору, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути понесені позивачкою витрати на правничу правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн.

Outcome: approved