Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні\~2024\~року [PERSON] \~звернувся із\~позовом до\~ [PERSON] \~про звільнення\~від сплати\~аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20 листопада 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року у справі № 361/5635/22 шлюб між сторонами розірвано, прізвище відповідача після розірвання шлюбу змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 25 листопада 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5636/22 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З грудня 2022 року по вересень 2023 року сторони проживали разом з дитиною, намагаючись зберегти сім`ю в інтересах дитини. Однак, у вересні 2023 року стосунки між сторонами погіршилися, відповідач зібрала свої речі і разом із сином переїхала у будинок батьків у селі Княжичі Броварського районі Київської області. У листопаді 2023 року відповідач подала до виконавчої служби виконавчий лист від 25.11.2022 про стягнення аліментів на утримання сина. 02 листопада 2023 року Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №73195848 за вищевказаним судовим наказом та нараховано позивачу заборгованість по аліментам за період з жовтня 2022 року по листопад 2023 року у розмірі 116\~665,35 грн. Позивач [PERSON] вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання сина в період з грудня 2022 року по вересень 2023 року є незаконним, так як в цей період часу він разом з відповідачем та сином постійно проживав однією сім`єю, вели спільне господарство, матеріально забезпечував сім`ю (купував одяг, предмети побуту, продукти харчування, оплачував комунальні послуги і т.д.), офіційно був працевлаштований, а відповідач в цей період не працювала, займалася виключно домашнім господарством, вона з дитиною знаходились на його повному матеріальному утриманні. З цих підстав, позивач [PERSON] просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах за період з 01.01.2023 по 01.09.2023, які нараховані на підставі виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 25.11.2022 року у справі № 361/5636/22, виконавче провадження № 73195848. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Мінаєв Д.Д. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Третя особа - Броварський відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Броварському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) у судове засідання представника не направила, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 листопада 2020 року, про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 616. Прізвище після одруження: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Від спільного шлюбу сторону мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 березня 2021 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року у справі № 361/5635/22 шлюб між сторонами розірвано, після розлучення змінено прізвище відповідача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5636/22 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лобко О.В. від 02 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження № 73195848 на підставі вищевказаного судового наказу № 361/5636/22. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лобко О.В., за період з жовтня 2022 року по листопад 2023 року у позивача [PERSON] утворилася заборгованість по несплаті аліментів на дитину у розмірі 116\~665,35 грн. З наданих у судовому засіданні пояснень свідка [PERSON] видно, що останній є батьком позивача. Пояснив, що у період з грудня 2022 року по серпень 2023 року сторони проживали разом у селі Скибин Броварського району Київської області. Син оплачував по чекам аліменти, працював, а невістка не працювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є матір`ю позивача. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] жили, потім розлучилися, згодом сторони вирішили ще спробувати пожити разом. Відповідач приїхала з сином до позивача наприкінці грудня 2022 року, а вже вкінці серпня 2023 року [PERSON] поїхала. Відповідач не працювала, а позивач забезпечував сім`ю. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, підтвердила, що бачила як у минулому році [PERSON] та [PERSON] гуляли разом з дитиною на вулиці, також бачила їх на городі. Свідок [PERSON] , який також є сусідом позивача, підтвердив, що з грудня 2022 року та по серпень 2023 року сторони проживали разом. Син сторін [PERSON] приходив разом з відповідачем [PERSON] на подвір`я свідка, погратися разом з дітьми, бо там є батут. Зі свідчень свідка [PERSON] , яка є подругою [PERSON] з дитинства, видно, що дійсно сторони у заявлений період проживали разом, свідок бачила, як сторони гуляли з коляскою, а також на дитячому майданчику. А вже наприкінці вересня 2023 року [PERSON] та [PERSON] розійшлися. З відповідачем свідок знайома, проте не спілкується. Свідок [PERSON] , який є рідним братом позивача, пояснив, що коли [PERSON] та [PERSON] одружилися, народилася дитина і спочатку вони почали жити у с. Княжичі, потім розійшлися на деякий час, але згодом знову почали проживати разом як сім`я у с. Скибин. У с. [PERSON] вони всі, зокрема, свідок, його мати, вітчим та [PERSON] з дружиною та сином, проживали разом в одному будинку, в різних кімнатах. Інна не працювала, а [PERSON] працював та забезпечував сім`ю. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, зазначилася, що хоч [PERSON] та [PERSON] були розлучені, однак, перед новим роком зійшлися і почали проживати разом. Проте, вже восени 2023 року знову розірвали стосунки, батьки відповідача приїздили за її речами. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України регламентовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Указаною нормою права імперативно встановлено право власності дитини на аліменти, які отримуються на неї одним із батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. З урахуванням предмета цього спору (звільнення від сплати заборгованості за аліментами у період із 17 грудня 2018) однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживала дитина у визначений період часу, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом вказаної норми права особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, може звернутися із відповідним позовом. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23) викладено правовий висновок такого змісту: «Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). Таким чином, судом встановлено, зокрема, з пояснень свідків, наданих у судовому засіданні, що у період з грудні 2022 року по кінець серпня 2023 року дитина [PERSON] проживав разом з батьком та матір`ю у с. Скибин Броварського району Київської області. Позивач [PERSON] на той час працював та забезпечував сім`ю всім необхідним. Однак, з розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лобко О.В., видно, що за вказаний період спільного проживання батька з сином та матір`ю, нараховувалися аліментів на утримання дитини, що підлягають до стягнення з позивача, й відповідно у нього утворилася заборгованість. З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у період проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] та перебування дитини на утриманні позивача, а саме за період з 01.01.2023 по 01.09.2023. На підставі викладеного, та

Outcome: approved