Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

24 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~мотивуючи тим, що 25 грудня 2013 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району, Чернігівської області, актовий запис № 5. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2015 року. Через зловживання відповідачкою спиртними напоями стійкі сімейні стосунки не склалися. Спільного майна сторони не мали і не мають, не підтримують жодних стосунків, фактичне місце перебування відповідачки невідоме. На даний час позивач проходить службу в ЗСУ і формальне перебування у фактично припиненому шлюбі не відповідає його інтересам та інтересам його кровних родичів. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судові засідання відповідач не з`явилася, поштове відправлення адресоване відповідачу з інформацією про час та місце розгляду справи повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки до суду відповідач не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не надала. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області, про що складений актовий запис № 5та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) За твердженням позивача, сторони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальних характер, примирення неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розглядаючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні стосунки сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, оскільки сторони разом не проживають, не бажають збереження шлюбу, наполягають на його розірванні. На переконання суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі.

Outcome: approved