Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою в розмірі 3000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 123\~018,00 грн та судовий збір в розмірі 1231,00 грн 60 коп. Свої вимоги обґрунтував тим, що 05.10.2020 між ним та відповідачем укладений договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 3\~000 доларів США зі строком повернення 31.12.2021, проте у визначений строк кошти не повернуті у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідач в судове засідання до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно розписки від 05.10.2020, відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Як зазначено в розписці, строк повернення відповідачем позичених грошових коштів до 31 грудня 2021 року частинами зі сплатою винагороди в розмірі 200 доларів США після кожної тисячі доларів США. Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої і другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~За нормами ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. \~ \~ \~ \~Згідно\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). \~ \~ \~ \~Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. \~ \~ \~ \~Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. \~ \~ \~ \~Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. \~ \~ \~ \~Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. \~ \~ \~ \~Істотними умовами\~договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 05\~жовтня 2020\~року [PERSON] \~надав у\~борг [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~3000\~доларів США,\~сторони умовились\~про повернення\~зазначеної суми\~в строк\~до 31.12.2021.На підтвердження факту передачі грошових коштів, 05.10.2020 [PERSON] власноручно склав та підписав розписку. \~ \~ \~ \~Однак, [PERSON] не повернув вказані грошові кошти позивачу ані до 31.12.2021, ані на день подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~Сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, а також було передано встановлену грошову суму коштів. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (адже, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Зазначена позиція висловлена Касаційним цивільний суд Верховного Суду у постанові від 7 липня 2023 року у справі № 206/501/20 (провадження № 61-7606св23). \~ \~ \~ \~Отже, письмова форма розписки з огляду на її реальний характер є доказом як факту укладення договору, так і факту передачі грошової суми Позичальнику, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14- 465цс18). \~ \~ \~ \~Таким чином\~розписка,\~складена власноруч\~ [PERSON] \~від 05.10.2020\~є письмовим\~підтвердженням передачі\~грошей від\~позивача відповідачу.При цьому сторони, укладаючи даний правочин, розуміли усі права і обов`язки, якими наділяються при укладенні такого роду договорів. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України вказала, що відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальник) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до цього, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Дана позиція узгоджується з позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду, що викладена в постанові від 02.09.2020 року по справі № 569/24347/18 та постанові від 12.01.2022р по справі №206/6401/18.) про те, що якщо на час пред`явлення позову та виникнення спору оригінал розписки позичальника про отримання суми позики, знаходився у Позикодавця, то згідно з положеннями статті 545 ЦК України це є одним із свідчень того, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Таким чином,\~після підписання\~розписки у\~відповідача виник\~обов`язок повернути\~кошти в\~сумі,\~які вказані\~в договорі,\~а у\~позивача виник\~обов`язок прийняти\~виконання такого\~зобов`язання. Позивачем було долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 05.10.2020, що згідно з положеннями статті 545 ЦК України є одним із свідчень того, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що станом на день подачі позову, 01.08.2024, сума позики у розмірі 3000 доларів США не повернута. \~ \~ \~ \~У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти. \~ \~ \~ \~Отже, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого\~ст. 526 ЦК України\~обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~ \~ \~ \~Станом на дату подання позову, 01.08.2024, валютний курс долару США до гривні становив, що був встановлений Національним банком України, становив 41,0063 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 123 018 грн 00 коп. станом на дату подання позовної заяви 01.08.2024. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України.

Outcome: approved