Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог В провадженні суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 18 жовтня 2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . 29 травня 2020 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин син залишився жити разом з матір`ю. Натомість батько дитини, [PERSON] фактично самоусунувся від виховання сина, припинив проявляти до нього інтерес, цікавитись його життям, здоров`ям, брати участь у навчальному процесі, фізичному та духовному розвитку, добровільно надавати матеріальну допомогу на його утримання. Саме позивач піклується про здоров`я сина, контролює відвідування занять, цікавиться його успіхами та досягненнями, підтримує його у всіх починаннях. Враховуючи, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, не забезпечує матеріально, не піклується про здоров`я, тому позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Аргументи сторін Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, надав до суду нотаріально засвідчину заяву про визнання позову, та копію заяви про відмову від батьківських прав у відношені сина [PERSON] ,. зареєстрована в реєстрі за № 2182, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Макарчевою І.В. 17.10.2024р. (а.с. 48-49, 53) Представник третьої особи виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, не заперечував з приводу задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом [PERSON] є матір`ю, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 19 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8-10). Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11-12) [PERSON] , яка законний представник малолітнього [PERSON] , уклала декларацію з лікарем загальної практики №0001-Н079-45А0 (а.с. 13). Відповідно до наданої характеристики учня 2-А класу [PERSON] , останній зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний і уважний учень. Користується повагою та авторитетом серед друзів. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Завжди виконує усі домашні завдання. Новий матеріал засвоює швидко та ґрунтовно. Організований, контролює себе, дотримується режиму відвідування занять, без поважних причини заняття не пропускає, реагує на похвалу чи зауваження вчителя. Матір [PERSON] контролює відвідування занять та стан його здоров`я. Завжди цікавиться успіхвами та досягненнями свого сина, підтримує його у всіх починаннях. За період навчання [PERSON] батько хлопчика не цікавився його успіхами у навчанні та жодної участі в учнівському процесі не приймав.(а.с.14). З витягу з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , де проживає разом із матір`ю (а.с. 15). З характеристики наданої з місця реєстрації та проживання вбачається, що [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON] . Батько вихованням дитини не займається, дитину за місцем проживання не відвідує. Мати приділяє увагу вихованню сина, задовольняє потреби дитини. Сім`я [PERSON] характеризується позитивно, за період проживання ніяких конфліктів не виникало. [PERSON] та [PERSON] завжди ввічливі, тактовні, доброзичливі, ніколи не порушують громадський порядок. За характером спокійні, урівноважені, добрі. (а.с. 16). Відповідач надав суду нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Макарчевою І.В. 17.10.2024 року заяву про визнання позову (а.с.48). Згідно із висновком виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, надав нотаріально засвідчену згоду про визнання позову щодо позбавлення його батьківських прав, що свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 63). Мотиви суду та застосовані норми права Відповідно до статті 164\~СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164\~СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] не приймає участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини понад шість років. Крім того, відповідач звернувся до приватного нотаріуса, де склав письмову заяву про відмову від своїх батьківських прав на дитину, оскільки не бажає підтримувати зв"язок та приймаьт участь у вихованні дитини. (а.с. 53). Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] , не бажає приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей. В той же час, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що у матеріалах справи наявні достатні докази, які свідчать, що [PERSON] у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку малолітнього сина, який потребує в силу свого віку уваги та виховання батька, залишив його повністю під опікою матері, не дбає про розвиток сина, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Визнання позову не суперечить закону, та не порушує прав сторін і третіх осіб. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст.\~168\~Сімейного кодексу\~України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст.\~169\~Сімейного кодексу\~України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з\~вищенаведеного,\~суд вважає,\~що у\~судовому засіданні\~достовірно встановлено,\~що відповідач\~не тільки\~ухиляється від\~виконання своїх\~обов`язків по\~вихованню та\~матеріальному утриманню\~дитини,\~а й\~свідомо передав\~свої обов`язки\~по вихованню\~дитини матері\~ [PERSON] ,\~ нехтує\~своїми батьківськими\~обов`язками,\~не піклується\~про фізичний\~і духовний\~розвиток,\~не забезпечує належного медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитини загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, а отже ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, відповідачем було надано нотаріально засвідчену згоду про визнання позову щодо позбавлення його батьківських прав, що свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. Суд зауважує, що держава несе позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо. Однак без бажання батьків держава безсильна та не може змусити їх піклуватись дитиною, якщо вони цього не бажають та нехтують своїми обов`язками по відношенню до дитини. Зважаючи на те, що батько дитини відповідач по справі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, утриманням дитини не займається, не піклуються про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Як встановлено судом, дитина [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд враховує, що відповідач [PERSON] є молодим, здоровим чоловіком, який за своїм станом здоров`я може та повинен працювати та забезпечувати дитину всім необхідним, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з гр. [PERSON] , [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~на утримання\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~1/4\~з усіх\~видів доходу,\~але не\~менше 50%\~від прожиткових\~мінімумів на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~29\~липня 2024\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 605,60 грн, а інші 50% (605,60 грн відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved