Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває у шлюбі, який зареєстровано 22 липня 2017 року Зачепилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та взаємне непорозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, подальше перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам, тому він просив суд розірвати шлюб. В підготовче\~засідання сторони\~не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та відповідачки, проти позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу не заперечував, а також просив визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом з матір`ю, оскільки позивач на даний час перебуває в лавах ЗСУ. Згідно вимог\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб сторін зареєстрований 22 липня 2017 року Зачепилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] . Нормами\~ст.51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Ст. 112 СК України вказує на те, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, одного з дітей. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. В силу ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між сторонами\~відсутня згода\~щодо перебування\~у шлюбі,\~їх спільне сімейне життя не склалося, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. В заяві представника відповідачки ставиться питання про залишення проживання спільної неповнолітньої доньки разом з матір`ю, оскільки позивач перебуває в лавах ЗСУ. Згідно з ч.ч. 2,8,9 ст. 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Судом встановлено, що сторони не звертаються до суду при розгляді цієї справи із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Тому суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, в межах доводів та вимог позову, встановив, що дитина до розірвання шлюбу проживала разом з матір`ю\~ відповідачкою [PERSON] . З огляду на викладене є підстави залишити проживати дитину з матір`ю, чим лише констатувати місце проживання дитини, не визначаючи та не змінюючи його. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач не очікує відшкодування понесених ним судових витрат по оплаті судового збору, тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved