Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

позивачка [PERSON] подала 11.11.2024 до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати між сторонами шлюб, який був зареєстрований 18.07.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та місце проживання дитини [PERSON] визначити з матір`ю. В обґрунтування позову зазначає, що 18.07.2009 сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] .. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Внаслідок вказаного, збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даного позову до суду для вирішення спору та захисту прав позивача в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 11.11.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 12.11.2024 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.11.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Проти позову не заперечує. Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18.07.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.02.2016 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Позивачка [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивачки на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009, однак на даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Відтак, з огляду на стійке волевиявлення позивачки та беручи до уваги наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з позивачкою суд виходить з наступного. Звертаючись з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просив визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам. З встановлених обставин справи судом встановлено, що між сторонами не існує спору. Наведеними нормами ст.ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини через суд, якщо між сторонами немає спору щодо місця проживання дитини. За положеннями ст.ст.2,4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі досліджених доказів й у співставленні з нормами законів суд дійшов висновку, що право позивача не було порушене, а тому немає підстав у застосуванні заходів судового захисту. Відтак у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 1211,20. судового збору.

Outcome: partial