Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У квітні 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] в якій остання просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти за минулий період за 3 роки. Оскільки донька проживає разом з позивачем, а відповідачем, як батьком дитини не надається жодної матеріальної допомоги, вона з метою захисту прав дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку, звернулась до суду з даним позовом. Відповідачем, [PERSON] , було подано зустрічну позовну заяву, в якій він просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 596 від 14.06.2006 вчиненого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що про те, що у позивача є донька, батьком якої у свідоцтві про народження зазначений він, дізнався з даної позовної заяви. Він дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] з серпня 2003 року. Фактичні шлюбні відносини припинилися з липня 2004 року, він став проживати окремо. З позивачем він не спілкувався з липня 2004 року, то і батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , він бути не може, тому він звернувся до суду з зустрічним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, розгляд справи переведено зі спрощеного провадження на розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2023 року, за клопотанням відповідача - позивача за зустрічним позовом у справі призначено судово-генетичну експертизу, у зв`язку з чим зупинено провадження у справі. 13.11.2023 року до суду від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» надійшов лист про повернення без виконання ухвалу суду від 02.08.2023 року у зв`язку з неявкою обох сторін 02.10.2023 та 30.10.2023 на експертизу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2023 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року, за клопотанням відповідача [PERSON] у справі призначено судово-генетичну експертизу, у зв`язку з чим зупинено провадження у справі. 27.05.2024 року на адресу суду надійшов лист Голови комісії з реорганізації КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Войченко В. про повернення без виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року. У зв`язку з неявкою громадянки [PERSON] разом з дитиною 15.04.2024, 13.05.2024 на експертизу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2024 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2024 року залишено без розгляду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач [PERSON] , неодноразово, належним чином була повідомлена про дати, час та місце проведення підготовчих судових засідань, які призначалися на 17.05.2023 року, 03.07.2023 року, 02.08.2023 року, 04.12.2023 року, 09.07.2024 року, 16.08.2024року та проведення судових засідань щодо розгляду справи по суті, які призначалися на 21.10.2024 року та 26.11.2024 року, у вказані судові засідання не з`явилася, заяву про відкладення розгляд справи або заяву про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала. Таким чином, суд ухвалює рішення у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. У судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив його зустрічний позов задовольнити. Суд, на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 16.08.2003 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 28.11.2005 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України). У частинах першій та третій статті 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. З метою з`ясування обставин у справі судом за клопотаннями відповідача [PERSON] двічі призначено судову генетичну експертизу, на дослідження якої було поставлені питання про те, чи є останній, [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Проте експертиза проведена не була у зв`язку із неявкою до експертної установи для відібрання біологічних зразків позивача [PERSON] з дитиною, про що зазначено в листах Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи ДОР від 03.11.2023 та від 14.05.2024, в яких суду повідомлено, що судово-генетичну експертизу, яка була призначена ухвалою суду 04.12.2023 року, не проведено у зв`язку з неявкою [PERSON] разом з дитиною, що мало місце: 02.10.2023 року; 30.10.2023 року; 18.03.2024 року; 15.04.2024 року; 13.05.2024 року. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 686/3582/16-ц. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] посилався на те, що він дізнався, що у позивача є донька, батьком якої у свідоцтві про народження зазначений він, з даної позовної заяви [PERSON] про стягнення з нього аліментів. Він дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] з серпня 2003 року. Фактичні шлюбні відносини припинилися з липня 2004 року, та він став проживати окремо. З позивачем він не спілкувався з липня 2004 року, то і батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , він бути не може. Позивач [PERSON] будь-яких доказів на спростування цих обставин суду не надала. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки [PERSON] було здійснено всі можливі, передбачені процесуальним законом, дії спрямовані на надання доказів, що підтверджують його доводи, викладені в зустрічному позові, а позивач [PERSON] , ігноруючи судовий розгляд справи, ініціатором відкриття якого була саме вона, не надала жодних заперечень та доказів, які б спростували доводи, викладені [PERSON] у своєму зустрічному позові, тому суд, враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи, дійшов висновку про задоволення зустрічного позову [PERSON] про виключення його відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . За ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. На час ухвалення рішення [PERSON] , [INFO] , відносно якої відповідачем оспорюється батьківство, досягла повноліття. Проте відповідач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним зустрічним позовом до досягнення [PERSON] повнолітня, що відповідає вимогам ч.3 ст. 136 СК України, тому суд вирішує його позов по суті незалежно від досягнення [PERSON] повноліття на момент ухваленні рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1074,60 гривень, сплачений останнім за подання до суду зустрічного позову.

Outcome: approved