Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

30 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 398, мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені в зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає примирення неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Крім цього в позовні заяві просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін. 31 жовтня 2024 року позивач надав до суду заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку залишено без розгляду. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 03 серпня 2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 398. Судом встановлено, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2017 року Кілійський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя та місця проживання неповнолітньої доньки немає. Статтею 56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторонам, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved