Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому Державного акту на право власності на землю серії МК №007848 від 04 березня 2004 року, оскільки прізвище заявника, яке вказано в акті не збігається із прізвищем вказаним в паспорті громадянина України, що перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явились. Заявник надав клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України не здійснюється. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд зазначає таке. За змістом\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. \~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Як видно із паспорту, картки фізичної особи - платника податків заявник є [PERSON] . Російською мовою прізвище заявника в свідоцтві про народження та паспорті вказано як " [PERSON] ". Згідно із свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] , останнє видано на ім`я [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №007848 від 04 березня 2004 року власником земельної ділянки площею 8,6 га, яка знаходиться в межах території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області є [PERSON] . Як видно із договору оренди землі (земельної ділянки площею 8,6 га, яка знаходиться в межах території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області) №П-16102018-4 від 16 жовтня 2018 року, орендодавець є [PERSON] . Листом Відділу №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 28 березня 2024 року заявнику відмовлено у виправленні помилки в зазначенні його прізвища в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК №007848, рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне, в зв`язку з чим, у суду немає підстав для сумніву в належності заявнику правовстановлюючого документу. Отже, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати необхідно залишити за заявником.

Outcome: approved