Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року, з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на їх спільних дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною, повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні. На даний час він створив нову сім`ю, а саме зареєстрував шлюб із [PERSON] , від якого мають доньку [PERSON] [INFO] . Окрім цього, він зараз безробітний та перебивається випадковими заробітками. З огляду на викладені обставини та зважаючи на те, що тепер сімейний стан позивача змінився, він вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Вважає, що аліменти стягнуті на підставі вищевказаного судового наказу є занадто великими, а тому він просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання спільних дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною, повноліття та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільних дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. 14.11.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву про зменшення розміру аліментів, в якому вона заперечувала проти позову і просила в його задоволенні відмовити. Зазначила, що їх спільні з позивачем діти постійно проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Позивач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, ухиляється від сплати аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що в нього змінилось сімейне становище, та те, що він офіційно не працює та має тільки тимчасові заробітки. При цьому [PERSON] являється людиною, працездатного віку. Доказів про те, що позивач має хвороби, які б перешкоджали або унеможливлювали його працевлаштування, не надано. Також, позивач не надав доказів того, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості. Крім того, позивачем не надаються належні та допустимі докази того, що в нього суттєво погіршився матеріальний стан з дати постановления рішення про стягнення з нього аліментів на дітей, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тобто відсутні підстави для зменшення аліментів, що були стягнуті на підставі судового наказу від 02 вересня 2022 року. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі. Відповідачка просила слухати справу без її участі, в задоволенні позову відмовити, про що надала відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Згідно копій свідоцтв про народження від спільного проживання сторони мають трьох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-17). Відповідно до копії судового наказу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на їх спільних дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною, повноліття (а.с. 7). Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні Пирятинського ВДВС у Лубенському районі відповідно до постанови державного виконавця від 09 вересня 2022 року (а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 31 травня 2024 року, [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] в сумі 65082,67 (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 19 листопада 2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 12). Від шлюбу в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). Згідно довідки квартального комітету №474 від 02 вересня 2024 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с. 20). Позивач, мотивуючи свої вимоги про зменшення розміру аліментів, посилається на те, що його сімейний стан змінився, в нього народилася ще одна дитина в новому шлюбі, крім цього він на даний час безробітний, має тимчасові заробітки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч.4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач як підставу для зменшення розміру аліментів зазначав те, що в нього змінився сімейний стан, він одружився і в нього [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі. Відповідно до правового висновку, зробленого в постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21),факт народження у платника аліментів дитини в іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.\~Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Натомість позивачем, всупереч положень ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що з народженням [PERSON] в нього погіршився матеріальний стан, тому посилання позивача на зміну сімейного стану не заслуговують на увагу, оскільки згідно практики Верховного Суду, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Доводи позивача як на підставу для зменшення розміру аліментів про те, що він на даний час офіційно не працює та має лише тимчасові заробітки, суд не бере до уваги оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він перебуває на обліку як безробітний і шукає роботу.\~Окрім цього, суд також враховує ту обставину, що відповідач молодий, здоровий та може працевлаштуватися. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що суттєво змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені\~ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано доказів зміни його стану здоров`я або погіршення матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Розмір аліментів, стягнутий з позивача на користь відповідачки судовим наказом від 02 вересня 2022 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дитей та суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду з даною позовною заявою позивач зазначив, що звільнений від сплати судового збору, при цьому приклавши до позову посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії [NUMBER] . Перевіривши доводи позивача щодо вказаних підстав звільнення його від сплати судового збору за подання позову про зменшення розміру аліментів, суд дійшов до наступного. Відповідно до п. 13 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Слід звернути увагу заявника на те, що п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені\~Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У\~статті 22 цього ж Закону\~передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у\~статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі. Оскільки [PERSON] звернувся до суду із позовом\~про зменшення розміру аліментних платежів, який не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір за подання позову у цій справі підлягає сплаті. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, викладеним, зокрема, у постанові від 09.10.2019 (справа №9901/311/19) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 27.11.2019 (справа №285/3858/17) Великої Палати Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 06.05.2020 (справа №9901/70/20). Отже, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн на користь держави.

Outcome: approved