Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омаров А.А. звернувся до суду в інтересах Харківської міської ради з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, в якому просив суд усунути перешкоди Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власноcті, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом: - зобов`язання [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю гараж боксового типу № [NUMBER] , загальною площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2316488463101), з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан; - скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на нежитлову будівлю гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2316488463101, запис про право власності: 41071401; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер: 57181019 від 19.03.2021 року 13:12:11) та закриттям розділу 2316488463101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4844 грн. 80 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Зоткіна С.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер: 57181019 від 19.03.2021 13:12:11) за [PERSON] зареєстровано право власності на гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2316488463101, запис про право власності 41071401) на підставі довідки від 10.02.2021 та технічного паспорту від 10.02.2021, виданих ТОВ «Архітектурна майстерня», тобто за відсутності правовстановлюючих документів як на нерухоме майно, так і на земельну ділянку під цим майном. Позивач зазначає, що документи, надані власником державному реєстратору не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Зважаючи на приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент оспорюваної реєстрації права) прокурор вказує, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Крім того, прокурор посилається на положення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, акцентуючи увагу, що цей порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до спеціального Закону України державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Так, жодних посилань на правовстановлюючі документи, якими б підтверджувалась належність [PERSON] відповідного об`єкта нерухомого майна, наявність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію вказаного закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння йому у встановленому законом порядку відповідної поштової адреси, ні означені технічний паспорт та довідка, ні інші матеріали реєстраційної справи, всупереч ч.ч. 1, 3 п. 41, п. 42 Порядку, не містять. Також, вивченням даних Реєстру дозвільних документів (за посиланням: https://dabi.gov.ua) а також Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Реєстр будівельної діяльності, за посиланням: https://e-construction.gov.ua/ua/sarch_in_registers/search), встановлено, що інформація про документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту гараж № [NUMBER] , загальною площею 28,5 кв.м., по [ADDRESS] відсутня. Резюмуючи вказане вище, прокурор, реалізуючи повноваження представництва в інтересах держави, вказує, що такими діями державного реєстратора порушено інтереси Харківської міської територіальної громади, представником якої є Харківська міська рада, адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці комунальної власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, тобто вказана правова норма свідчить про те, що оспорюваний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва. Таким чином, належними вимогами, які може заявити особа власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про скасування державної реєстрації речового права та вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. У зв`язку з викладеним, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради з вказаним позовом. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження суду та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 14 жовтня 2024 року засобами електронного поштового зв`язку відповідачем [PERSON] (зміна прізвища на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнала позовні вимоги прокурора в частині вимоги про скасування державної реєстрації речового права (права власності на нежитлову будівлю гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м.), зважаючи на те, що сама не має можливості скасувати вказану державну реєстрацію права, враховуючи, що, з метою збереження свого життя і здоров`я, внаслідок вторгнення РФ на територію України, в травні 2022 року виїхала з місця свого постійного проживання, і зараз перебуває за межами України, а саме: в Республіці Болгарія, де отримала тимчасовий захист, і найближчим часом не має можливості повернутися в Україну. В цій частині позову відповідач [PERSON] просила відмовити. Стосовно позовної вимоги прокурора про знесення об`єкту самочинного будівництва, відповідачем надано докази добровільного виконання вказаної позовної вимоги, до початку розгляду справи по суті, а саме: договір № 07/10 від 07 жовтня 2024 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , предметом якого є демонтаж металевого гаражу, площею 28,5 кв.м., разом з цементно піщаною-стяжкою та вивезення будівельного сміття, а також акт прийому-передачі виконаних послуг № 09/10 до договору № 07/10 від 07 жовтня 2024 року. В даній частині позовних вимог відповідач просила закрити провадження. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Прокурор [PERSON] підтримала позовну вимогу про скасування речового права на нерухоме майно (права власності на нежитлову будівлю гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] ), просила її задовольнити, не заперечувала проти закриття провадження в частині вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, у наданому суду відзиві просила справу розглянути без її участі, за наявними матеріалами та доказами. Технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась на підставі положень ст. 247 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків. Так, на підставі рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Зоткіна С.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер: 57181019 від 19.03.2021 13:12:11) за [PERSON] зареєстровано право власності на гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2316488463101, запис про право власності 41071401) на підставі довідки від 10.02.2021 та технічного паспорту від 10.02.2021, виданих ТОВ «Архітектурна майстерня», тобто за відсутності правовстановлюючих документів як на нерухоме майно, так і на земельну ділянку під цим майном. Відповідно до зазначеної вище довідки від 10.02.2021 року, виданої ТОВ «Архітектурна майстерня» гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] побудований у 1991 році. Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 року по справі № 910/10987/18). Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 року по справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 року по справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 2 ст. 18 Закону України визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 визначено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Суд акцентує увагу на положенні статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в якій закріплені повноваження державного реєстратора під час вчинення реєстраційних дій. Також, пунктом 40 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Згідно з п. 7 Порядку Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Частиною 1 ст. 27 Закону передбачено перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав. Пунктом 14 ч. 1 ст. 27 Закону зазначено серед підстав «інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Суд зазначає, що, з урахуванням наведених вище правових приписів, технічний паспорт та довідка про інвентаризацію об`єкту не є правовстановлюючими документами. Технічний паспорт є документом, який містить відомості щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, зокрема інформацію про його місцезнаходження (адресу), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт, тощо. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухомість, а тільки інформаційним, він лише описує об`єкт та визначає його складові для подальших дій. При цьому, довідка є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації, що є підставою для складання технічного паспорту. Довідка не є правовстановлюючим документом та не може слугувати підставою для державної реєстрації. Водночас, з урахуванням того, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна вперше з відкриттям нового розділу в Державному реєстрі прав та присвоєнням реєстраційного номера цьому об`єкту нерухомого майна, під час розгляду заяви про реєстрацію державному реєстратору необхідно керуватися п. 41 Порядку, яким встановлено перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна. Крім того, п. 42 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси У тому випадку, коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, з матеріалів справи вбачається відсутність посилань на правовстановлюючі документи, якими б підтверджувалась належність [PERSON] відповідного об`єкта нерухомого майна, наявність документа, який, відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію вказаного закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння йому у встановленому законом порядку відповідної поштової адреси, ані зазначені технічний паспорт та довідка, ані інші матеріали реєстраційної справи, всупереч приписів ч.ч. 1, 3 п. 41, п. 42 Порядку. Враховуючи викладене, за результатами розгляду поданих документів, державний реєстратор відповідно до вимог законодавства, чинного на момент прийняття відповідного рішення, повинен був відмовити у державній реєстрації речових прав на об`єкт нерухомості. Зважаючи на наявність правових підстав, регламентованих вказаними вище нормативними актами, а також враховуючи факт визнання позову в цій частині відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації речового права (права власності на нежитлову будівлю гараж боксового типу № [NUMBER] загальною площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2316488463101, запис про право власності: 41071401; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер: 57181019 від 19.03.2021 року 13:12:11) та закриттям розділу 2316488463101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Стосовно позовної вимоги прокурора про усунення перешкод Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності шляхом зобов`язання відповідача знести об`єкт самочинного будівництва, суд зазначає наступне. Як зазначалося вище відповідачем надано докази добровільного виконання вказаної позовної вимоги, до початку розгляду справи по суті, а саме: - договір № 07/10 від 07 жовтня 2024 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , предметом якого є демонтаж металевого гаражу, площею 28,5 кв.м., разом з цементно піщаною-стяжкою та вивезення будівельного сміття; - акт прийому-передачі виконаних послуг № 09/10 до договору № 07/10 від 07 жовтня 2024 року; - фотоматеріали виконання відповідачем, на підставі укладеного з ФОП [PERSON] договору № 07/10 від 07 жовтня 2024 року, позовної вимоги прокурора в частині знесення об`єкту самочинного будівництва. Суд оцінює надані [PERSON] докази як належні та допустимі. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність між сторонами предмету спору в контексті вказаної позовної вимоги, враховуючи наступне. Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Об`єднана Палата КЦС вказала, що закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише в судовому засіданні. Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх правових висновках, викладених у відповідних постановах, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність процесуальних та матеріальних підстав для закриття провадження по справі в частині позовної вимоги прокурора про усунення перешкод у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва.

Outcome: partial