Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

21 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд встановити факт її трудових відносин з ТОВ «Кріст сервіс» та роботи на посаді провідного майстра у ТОВ «Кріст сервіс» в період часу з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року включно. Зобов`язати відповідача - директора ТОВ «Кріст сервіс» протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням законної сили внести до трудової книжки [PERSON] запис про прийняття на роботу на посаду провідного майстра з 27.04.2023 року та запис про звільнення з посади провідного майстра за власним бажанням з 31.07.2023 року. Стягнути з ТОВ «Кріст сервіс» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 42 327 грн., та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з часу звільнення по день постановлення судового рішення виходячи з розміру середньоденного заробітку в розмірі 460 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року вона фактично працювала на посаді провідного майстра ТОВ «Кріст сервіс», та хоча відповідачем не було відразу видано наказ про прийняття її на роботу на зазначену посаду, але було видано ряд інших наказів, відповідно до яких на неї були покладені відповідні обов`язки за вказаною посадою, та нею в зазначений період часу, як провідний майстер ТОВ «Кріст сервіс», було складено та підписано цілий ряд документів. До виконання посадових обов`язків приступила на підставі усних домовленостей з посадовою особою відповідача, з якою було обумовлено посадові обов`язки та розмір заробітної плати, яка також пообіцяла підписати трудовий договір пізніше, але обіцянки укласти в письмовому вигляді трудовий договір та виплатити заробітну плату за виконання роботи за посадою провідного майстра, відповідачем виконано не було. Відповідач взагалі не провів розрахунок за виконану роботу на посаді провідного майстра у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача невиплачену за вказаний період роботи заробітну плату виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати по Дніпропетровській області, яка згідно даних Міністерства статистики становила у січні 2023 року - 14 109 грн.; та враховуючи, що відповідачем не було здійснено з нею розрахунку, у відповідності до ст. 117 КзпПУ, просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи із зазначеного розміру середньомісячної заробітної плати, середньоденна зарплата з якої становить 460 грн. 12 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 29 січня 2024 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про застосування строків позовної давності посилаючись на те, що в позовній заяві позивач вказує на виконання нею посадових обов`язків провідного майстра в період часу з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року, але з позовом до суду звернулася лише 21.12.2023 року, тобто з пропуском встановленого ст. 233 КЗпПУ строку позовної давності. 30 січня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що 01.09.2020 року, відповідно до наказу № 103-к від 28.08.2020 року, [PERSON] було прийнято до ТОВ «Кріст сервіс» на посаду «Оператор теплового пункту»; відповідно до наказу № 13-к від 31.07.2023 року [PERSON] було звільнено з посади «Оператор теплового пункту» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ із виплатою відповідної заробітної плати. При цьому вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт виконання нею обов`язків провідного майстра, а надані нею документи на підтвердження заявлених позовних вимог, викликають у відповідача сумніви щодо їх оригінальності, оскільки жодна з копій документів, які надані до суду, не завірені Позивачем, тому на переконання представника відповідача не можуть бути взяті до уваги під час розгляду та вирішення справи. Крім того, зазначив, що вважає наведені позивачем розрахунки не виплаченої заробітної плати - не коректними, оскільки Позивач не додала до позову жоден доказ, де були б відображені дані Держстату по середньомісячній заробітній платі по Дніпропетровській області за період з 27 квітня 2023 року по 31 липня 2023 року. Також вказав на пропуск Позивачем строку на звернення до суду із зазначеним позовом враховуючи, що Позивач була звільнена 31.07.2023 року, а звернулася до суду із зазначеним позовом 21.12.2023 року. 30 травня 2024 року представник позивача - адвокат Горбенко І.В. звернулась до суду із клопотанням про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до якого просила стягнути з ТОВ «Кріст сервіс» на користь [PERSON] фактично сплачені витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. посилаючись на те, що позивач для подання зазначеної позовної заяви до суду користувалась послугами адвоката Горбенко І.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 1448 від 01.08.2022 року; додатковою угодою № 3 від 24.12.2023 року було визначено предмет договору та вартість послуг; 30.05.2024 року між адвокатом та Позивачем погоджено та підписано Акт № 3 від 30.05.2023 року, який включає фактично надані адвокатом послуги у зазначеній справі, на підставі яких позивачем здійснено оплату послуг адвоката 30.05.2024 року у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією прибутково - касового ордеру № 27 від 30.05.2024 року. 30 травня 2024 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача судом витребувано з ПрАТ "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" копії Актів прийняття виконаних робіт за травень, червень, липень 2023 року за договором № 733-10-04від 01.08.2022 року між ПрАТ "ЦГЗК" та ТОВ "Кріст сервіс". 18 липня 2024 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 30.05.2024 року надійшли копії витребуваних документів. 27 серпня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала з наведених підстав та просила його задовольнити, крім того зазначила, що з 27.04.2023 року приступила до виконання обов`язків за посадою "провідний майстер" та на її запитання, представник адміністрації відповідача на ім`я [PERSON] , повідомляла, що в письмовому вигляді трудовий договір буде укладений пізніше та буде виплачена обумовлена заробітна плата за посадою. Заробітну плату відповідач виплачував із затримкою, тому вона вважала, що в повному обсязі відповідач їй виплатить обумовлену заробітну плату пізніше, але після звільнення та отримання 19.09.2023 року по пошті трудової книжки дізналась про порушення свого права та звернулася до суду із зазначеним позовом. Крім того зазначила, що після того, як вона приступила до виконання роботи за посадою "провідний майстер", вона за згодою відповідача, продовжувала виконувати роботу за посадою " оператор теплового пункту". В судовому засіданні представник позивача - адвокат Горбенко І.В. позов підтримала з наведених підстав та просила його задовольнити, крім того просила відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності посилаючись на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, визначений у ст. 233 КзпПУ, оскільки про порушення свого права позивачка дізналася після отримання від відповідача по пошті трудової книжки, яка не містила запису про роботу у відповідача на посаді провідного майстра. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Омельченко Д.В. позов [PERSON] не визнала з підстав наведених у відзиві та просила відмовити в його задоволенні та застосувати строки позовної давності. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на ПрАТ "ЦГЗК" та за своєю посадою йому відомо, що [PERSON] як майстер ТОВ "Кріст сервіс" в квітні - травні 2023 року контролювала надання співробітниками ТОВ "Кріст сервіс" послуг комбінату та складала і підписувала у зв`язку з цим відповідні документи. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що до серпня 2023 року вона працювала оператором теплового пункту ТОВ "Кріст сервіс" та в квітні 2023 року співробітник адміністрації товариства на ім`я [PERSON] пропонувала їй роботу на посаді майстра товариства, але вона відмовилась. З "групи", створеної товариством в застосунку "вайбер" їй стало відомо, що майстром буде [PERSON] , яка приступила до виконання обов`язків майстра, у зв`язку з чим вона бачила підписані [PERSON] документи діяльності товариства, [PERSON] підбирала нових співробітників для товариства, вирішувала питання щодо охорони праці. При цьому [PERSON] продовжувала виконувати роботу за посадою оператора теплового пункту. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи судом встановлено, що 01.09.2020 року, відповідно до наказу № 103-к від 28.08.2020 року, [PERSON] було прийнято до ТОВ «Кріст сервіс» на посаду «Оператор теплового пункту»; відповідно до наказу № 13-к від 31.07.2023 року [PERSON] було звільнено з посади «Оператор теплового пункту» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КзпПУ (а.с.28, 165, 166). 31.10.2023 року ТОВ "Кріст сервіс" по пошті отримало скаргу [PERSON] , в якій вона просила відновити її порушені права (має зміст аналогічний позову) (а.с.13-23). Зазначена скарга також була адресована відповідним державним органам, та на яку 05.12.2023 року отримала відповідь з Головного управління ДПС у м. Києві (а.с.24-25). З наданих позивачем письмових доказів вбачається: 23.04.2023 року провідний майстер ТОВ "Кріст сервіс" [PERSON] пройшла загальний курс з ОП (а.с.119,198). 27.04.2023 року директором ТОВ "Кріст сервіс" видано наказ № 1 , відповідно до п. 1 якого призначено відповідальною особою, провідного майстра [PERSON] , що має право видавати наряди - допуски та погоджувати наряди - допуски на виконання робіт з підвищеною небезпекою. Із зазначеним наказом 27.04.2023 року ознайомлена [PERSON] ( а.с.33). 27.04.2023 року директором ТОВ "Кріст сервіс" видано наказ № 1/1 , відповідно до п. 3 якого відповідальною за безпечну експлуатацію обладнання, інструменту та інвентарю на підприємстві призначено провідного майстра [PERSON] . Із зазначеним наказом 27.04.2023 року ознайомлена [PERSON] (а.с.121). На ім`я [PERSON] - адміністратора "Кріст сервіс" було видано ПрАТ "ЦГЗК" тимчасову перепустку, строк дії якої зазначено до 31.08.2023 року (а.с.31), строк дії якої на підставі службової записки директора ТОВ "Кріст сервіс" був анульований у зв`язку із закінченням Договору про надання послуг (а.с.129-130). Відповідно до наказу № 2/1 від 12.05.2023 року, виданого директором ТОВ "Кріст сервіс" , провідного майстра [PERSON] призначено керівником стажування оператора теплового пункту [PERSON] (а.с.30). Відповідно до наказу № 3/1 від 03.07.2023 року, виданого директором ТОВ "Кріст сервіс" , провідного майстра [PERSON] призначено керівником стажування оператора теплового пункту [PERSON] , [PERSON] (а.с.122). В період часу з 10.05.2023 року по 28.06.2023 року, відповідно до Протоколів засідання комісії з перевірки знань курсу навчання правил з пожежної безпеки (з перевірки знань охорони праці) співробітників ТОВ "Кріст сервіс", [PERSON] , як провідний майстер ТОВ "Кріст сервіс", входила до складу комісії (а.с.29, 111-112, 117-119,123-127,131-132,134-135). В період часу з травня 2024 року по липень 2024 року [PERSON] , як майстер ТОВ "Кріст сервіс" підписувала Акти прийняття виконаних робіт за договорами, укладеними між ТОВ "Кріст сервіс" як підрядником та іншими підприємствами ( а.с.38-48, 51-55, 57-60, 62-72). Крім того, [PERSON] , як майстер ТОВ «Кріст сервіс» в період часу з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року вела «Книги нарядів» в кількості 10 штук, по підприємствам з якими у ТОВ «Кріст сервіс» були договірні відносини (додано позивачем до позовної заяви). Відповідно до копій документів, наданих ПрАТ "ЦГЗК" на підставі ухвали суду від 30.05.2024 року, між ТОВ "Кріст сервіс" та ПрАТ "ЦГЗК" існували договірні правовідносини, на виконання яких в період часу з травня 2023 року по липень 2023 року були складені Акти прийняття виконаних робіт, які з боку ТОВ "Кріст сервіс" були підписані майстром ТОВ "Кріст сервіс" Приходько О.Л. (а.с.227-268). Відповідно до ч. 6 ст. 235 КзпПУ, при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації (крім випадків виконання робіт чи надання послуг за гіг-контрактом у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"), орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких підстав, суд вважає, що позивачем належними ти допустимими доказами доведено факт її перебування в трудових відносин з ТОВ «Кріст сервіс» в період часу з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року включно на посаді провідного майстра, та враховуючи, що відповідачем у відповідності до наведених норм цивільного процесуального законодавства не спростовано твердження позивача про те, що нею в зазначений період часу також виконувались посадові обов`язки за посадою "оператор теплового пункту", тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При цьому твердження представника відповідача, наведені у відзиві про те, що позивачем не доведено належними доказами факт виконання нею обов`язків провідного майстра, а надані нею документи на підтвердження заявлених позовних вимог, викликають у відповідача сумніви щодо їх оригінальності, оскільки жодна з копій документів, які надані до суду, не завірені Позивачем, тому на переконання представника відповідача не можуть бути взяті до уваги під час розгляду та вирішення справи, суд сприймає критично, оскільки такі сумніви відповідача не доведено належними та допустимими доказами, які б спростовували справжність наданих позивачем доказів. Що стосується позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Кріст сервіс» внести до трудової книжки [PERSON] запис про прийняття на роботу на посаду провідного майстра з 27.04.2023 року та запис про звільнення з посади провідного майстра за власним бажанням ст. 38 КЗпПУ з 31.07.2023 року, то враховуючи, що представником відповідача під час судового розгляду справи не оспорювались такі підстави для звільнення позивача, то позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним трудовим договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Частиною першою статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За таких підстав, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Кріст сервіс» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за період з 27.04.2023 року по 31.07.2023 року в сумі 42 327 грн., підлягають задоволенню. При цьому твердження представника відповідача, наведені ним у відзиві, про те, що наведені позивачем розрахунки невиплаченої заробітної плати є не коректними, суд до уваги не приймає, оскільки наведений позивачем розмір середньомісячної заробітної плати по Дніпропетровській області станом на січні 2023 року - 14 109 грн., відповідає даним опублікованим Мінфіном. Крім цього, відповідно до ст. 117 КзпПУ, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. За таких підстав, враховуючи, що зазначений спір вирішено на користь позивача, разом з цим враховуючи, що спірний період роботи позивача становить три місяці, тому враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про зазначене в ст. 117 КзпПУ відшкодування, в даному випадку має бути зменшено до розміру заборгованості по заробітній платі за відпрацьований позивачкою час, а саме, до 42 327 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КзпПУ, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. За таких підстав, враховуючи, що позивачем заявлено, що про порушення свого права вона дізналася 19.09.2023 року після отримання трудової книжки по пошті, що відповідачем в судовому засіданні не оспорювалось, тому клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, задоволенню не підлягає, Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України представником відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу ( а.с.220-221зворот) у розмірі 10 000,00 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору ( а.с.187) у розмірі 2147,20 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial