Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси за участю заінтересованої особи Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту належності свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 вересня 1998 року, актовий запис №7081, видане на ім`я « [PERSON] » належить батьку заявника, [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Так, з відомостей свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.09.1998 року (актовий запис №7081) вбачається, що таке видане на ім`я « [PERSON] ». Однак, відомості свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, військового квитка містять записи, які свідчать про те, що «по батькові» батька заявника пишеться через літеру «А», тобто « [PERSON] ». Звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, безпосередньо пов`язане з підтвердженням того факту, що особа, вказана у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 02.09.1998 року, актовий запис №7081 доводиться йому батьком. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року заява [PERSON] про встановлення юридичного факту була залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України. 26 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від заявника [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року у справі відкрите провадження в порядку окремого провадження з викликом сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. В судове засідання 17.10.2024 року заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. 09.10.2024 року від заявника до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. В своїй заяві заявник просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі. Представник Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованою адресою юридичної особи. Про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання 05.12.2024 року заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. 09.10.2024 року від заявника до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. В своїй заяві заявник просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі. Представник Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився в судове засідання, проте від нього 28.10.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли пояснення, в яких заінтересована особа зазначила, що згідно з пп.2.13.1 п.2.13 правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В своїх поясненнях представник заінтересованої особи просив суд для правильного виконання рішення та заповнення актового запису вказати дані про прізвище, ім`я, по батькові та номер, дату та ким складений актовий запис, до якого необхідно внести зміни та конкретно які зміни. Окрім цього, представник Міністерства юстиції просив суд розглядати справу у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. З відомостей свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.09.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради (актовий запис №7081) вбачається, що таке видане на ім`я: « [PERSON] ». Проте відомості свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.04.1954 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27.08.1958 року, військового квитка серії [NUMBER] від 23.01.1969 року містять записи, які свідчать про те, що «по батькові» батька заявника пишеться через літеру «А», тобто « [PERSON] ». Згідно з відомостями свідоцтва про народження заявника, [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого повторно 27.06.2023 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис №740 від 13.04.1967 року), у графі «батько» зазначено: « [PERSON] ». Відповідно до Відомостей витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00045409846 від 07.06.2024 року, у графі «відомості про чоловіка» та «власне ім`я по батькові» містять наступний запис « [PERSON] ». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК) та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті ( п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК). Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В даному випадку організація, що видавала Державний акт на право приватної власності на землю серії ОД №06-104 від 29.10.1993 року, ліквідована, особа, щодо прізвища якої допущена помилка, померла, тому іншим чином внести до даного документу виправлення заявник не має можливості. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. За таких обставин, суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, доходить висновку, що вимоги заяви ґрунтуються на положеннях закону, обставини справи підтверджені засобами доказування, а тому подану заяву у порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можливо задовольнити.

Outcome: approved