Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , просив стягнути з неї заборгованість за договором позики за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 в розмірі 137\~555 грн. 97 коп., відсотки за користування коштами в розмірі 3\~655 грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 8\~746 грн. 89 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, перебуваючи у дружніх стосунках з відповідачкою, у зв`язку з її скрутним матеріальним становищем, з 01.10.2023 по 19.08.2024 регулярно позичав їй грошові кошти перераховуючи їх на карткові рахунки [PERSON] , зокрема: в період з 23.10.2022 по 23.01.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки №\~ [NUMBER] - 84\~566 грн. 70 коп.; в період з 07.02.2023 по 15.07.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки №\~ [NUMBER] - 35\~881 грн. 09 коп.; в період з 17.06.2023 по 11.09.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки №\~ [NUMBER] - 17\~108 грн. 00 коп. Всього за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 на рахунок відповідачки перераховано грошових коштів в сумі 137\~555 грн. 79 коп., однак на його прохання повернути кошти, остання таких не повернула, відтак він змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просив стягнути заборгованість та понесені у справі судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечив, щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомила. На сайті «Судова влада України»: Городоцький районний суд Львівської області у розділі «громадянам», в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі. З огляду на те, що [PERSON] була обізнана про наявність в Городоцькому районному суді Львівської області справи за позовом [PERSON] до неї про стягнення боргу за договором позики, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.\~128\~ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211\~ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями Глави 71 ЦК України. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між сторонами був укладений усний договір позики, за умовами якого відповідачка [PERSON] регулярно, у період з 23.10.2022 по 11.09.2023 отримувала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 137\~555 грн. 79 коп. та зобов`язувалася їх повернути на вимогу останнього. Укладення договору позики між сторонами підтверджується виписками про рух коштів по картці позивача [PERSON] №\~ [NUMBER] АТ «Універсал Банк» від 21.03.2024, а також долученими до матеріалів справи знімками екрану (скріншотами) переписок сторін у мессенджерах про узгодження розміру позичених відповідачкою грошових коштів, умов отримання таких коштів останньою, інше. Із матеріалів справи вбачається, що позичені відповідачці грошові кошти [PERSON] перераховував на карткові рахунки №\~ [NUMBER] , №\~ [NUMBER] та №\~ [NUMBER] , які згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №\~20.1.0.0.0/7-241010/52942 належать [PERSON] , ІПН:\~ [NUMBER] . За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі №\~6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі №\~6-50цс16. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною другою статті 1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Із змісту позовної заяви, інших матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] у добровільному порядку кошти позивачу [PERSON] не повернула. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи те, що відповідачка надані позивачем в борг грошові кошти не повернула, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надала, відтак сума боргу підлягає стягненню із відповідачки. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Передбачене ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №\~6-49цс12. Оскільки стаття 625\~ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Як вказано вище умовами договору, укладеного між сторонами, не було встановлено розміру процентів за користування коштами, як і не було встановлено безоплатність такого користування, тому, зважаючи на вимоги ст. 1048 ЦК України, слід вважати, що розмір процентів за цей період слід визначати на рівні облікової ставки Національного банку України. Жодних доказів про те, що позичені кошти були повернуті відповідачкою у матеріалах справи немає, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлено. Також, у матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачкою процентів за користування грошовими коштами. Відтак наведені позивачем розрахунки трьох процентів річних, загальний розмір яких становить 3\~655 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в розмірі 8\~746 грн. 89 коп., сумнівів у своїй правильності не викликають. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] , яка не виконала взяті на себе зобов`язання, підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] борг за договором позики за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 в розмірі 137\~555 грн. 79 коп., 3% річних нарахованих на суму заборгованості в розмірі 3\~655 грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 8\~746 грн. 89 коп. Відповідно до ст.\~133,\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 1\~499 грн. 58 коп. судового збору.

Outcome: approved