Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50436, 55 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., судовий збір в сумі 2422, 40 грн. На обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 12.07.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 343769656 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Товариство свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши йому кредит у розмірі 30000 грн строком на 126 днів зі сплатою 365 % річних від суми кредиту за весь час користування починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит, 1, 00 % в день. Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо своєчасного повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 50436, 55 грн. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 343769656 від 12 липня 2019 року. Предметом Договору факторингу №28/1118-01від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, у зв`язку з чим ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним договором №343769656 від 12.07.2019 року до Відповідача на загальну суму 50436, 55 гривень. Строк дії договору закінчується 28.11.20119 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови залишились без змін 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року. 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. В подальшому ТОВ «ТаліонПлюс» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод:№2 від 03.08.2021та №3 від 30.12.2022-якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50436, 55 гривень. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/24 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50436,55 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №343769656 від 12.07.2019 року перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 50436, 55 гривень, з яких:-25864, 80 гривень -заборгованість по кредиту; 24571, 75 гривень -заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву зазначив, що відповідно до умов п. 3.2 наданого позивачем договору №343769656 від 12.07.2019 року кредит надається строком на 126 днів. Строк дії договору починається з моменту його укладання сторонами, строк дії договору припиняється 14.11.2019 року. Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з позовом 02.09.2024 року, слід вважати, що позовні вимоги заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності. Вказує на відсутність виписки з рахунка особи, а надана позивачем довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахунок коштів не вказує на їх перерахунок відповідачу. Відповідач заявляє, що він не отримував кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а перерахування на карту [NUMBER] не було. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання договору, не надано суду розрахунку заборгованості, із якого вбачається щодо вірності розрахунку нарахування відсотків, отримання кредиту відповідачем. 09.10.2024 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначив, щодо позовної давності: 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російсько Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року. Закон від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» вніс зміни до Цивільного кодексу України щодо строків давності. Так, відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. Також згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Цивільного кодексу України, Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, продовжуються оскільки під час періоду карантину та воєнного стану - строк позовної давності Позивачем не пропущено. Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором, то представник позивача вказує, що загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року, становить- 50436,55 грн. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 17.07.2024- 26.07.2024 року. Щодо заборгованості за кредитним договором, то згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Відповідно до 2.1. Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти (надалі «Кредит») в сумі 30000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах. Таким чином, Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Відразу після вчинених дій Відповідача, 12.07.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 30000 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних Доручень. Зокрема, на підтвердження даної інформації Позивачем також долучено документ, виданий та підписаний АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок Боржника. Таким чином, Позивачем долучено всі наявні докази, що передані в результаті факторингового ланцюгу та підтверджують зобов`язання Відповідача за кредитним договором. Таким чином, Первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. 03.12.2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пілігрімом П.О. подано до суду письмові пояснення в яких він зазначив, що надані матеріали справи не підтверджують та не вказують на отримання відповідачем коштів на підставі пред`явлених суду договорів, а отже не вказують на наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, а отже не вказують на виконання обов`язку первісного кредитора щодо надання кредиту. Позов обгрунтовано наявністю заборгованості за договором від 12.07.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. При цьому договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено 28.11.2018 року. Тобто на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від28.11.2018 року ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія Ейс» не надала належних доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №343769656, оскільки кредитний договір був укладений 12.07.2019 року, а договір факторингу за умовами якого одному з попередніх факторів - ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто задовго до укладення самого кредитного договору. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 05/0820-01 від 05.08.2020 року та №17/07/24 від 17.07.2024 року Ухвалою судді від 05.09.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Пілігрім П.О. у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їхньої участі, в задоволенні позову просили відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з таких підстав. Що стосується строків позовної давності на які вказує представник відповідача адвокат Пілігрім П.О., то суд зазначає, що 12.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 343769656 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою 31.08.2024 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи з вище викладеного, позивачем надано позовну заяву до суду без пропуску терміну позовної давності, оскільки: відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російсько Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 у Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року. Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків давності. Так, відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. Також згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, продовжуються, в результаті чого строк позовної давності позивачем не пропущено. Також, представник відповідача адвокат - Пілігрім П.О. вказує, що кошти [PERSON] на свою банківську картку не отримував, на що суд вказує наступне, щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором, то загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року, становить - 50436,55 грн., яка складається з: 25864,80 грн. - заборгованість по кредиту; 24571,75 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 17.07.2024- 26.07.2024 років (а.с. 27). Згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Відразу після вчинених дій Відповідача, 12.07.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 30000 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного Дорученя від 12.07.2019 року (а.с. 23). Зокрема, на підтвердження даної інформації Позивачем також долучено документ, виданий та підписаний АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок боржника [PERSON] , що підтверджується копією довідки № 07/2024 від 12.07.2024 року (а.с. 24-25). Вказане платіжне доручення містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, порядок видачі коштів в безготівковій формі Первинним кредитором не порушено. Згідно до п.п. 3.2. Правил Товариства Позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація Платіжної картки Позичальника відповідно до стандартів відповідних платіжних систем (п.п. 3.6. Правил). Відповідно до п.п. 3.6. Правил, рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Товариством на підставі обробки персональних даних Позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої Позичальником, чи отриманої Товариством з інших джерел. Положення п.п. 3.12. Правил Товариства визначають, що відмова в наданні Кредиту можлива, в тому числі, але не виключно, у таких випадках: - кредитна історія Позичальника не відповідає вимогам внутрішньої політики Товариства; - при заповненні Заявки вказані недостовірні та/або неповні та/або помилкові дані; - в інших випадках, відповідно до внутрішньої політики Товариства. Таким чином, Первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 12.07.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 343769656 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до п. 2.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 30 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надається строком на 126 днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 365 відсотків річних, від суми Кредиту за час користування ним починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежі, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора KZ62C6S7 - 12.07.2019 року об 16:57:19 годині. Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Перерахування грошових коштів позичальнику у розмірі 30 000,00 гривень було здійснено 12.07.2019 об 16:58:00 на банківську карту № [NUMBER] (а.с. 121). Сторони дійшли згоди усіх істотних умов договору, щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки, а також був обізнаним, що право грошової вимоги може бути передано будь-якій третій особі, згідно п. 5.3.1.5. договору. 28.11.2018 року, ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», уклали договір факторингу № 28/1118-01, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 343769656, перейшло до ТОВ «Таліон Плюс»,строк дії якого закінчився 28.11.2019 року (а.с. 28). 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 39). 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01(а.с. 40). 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 50). Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, у зв`язку з чим ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним договором №343769656 від 12.07.2019 до Відповідача на загальну суму 30000 гривень. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с. 57-62). В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 1 від 05.08.2020 року (а.с. 67), №2 від 03.08.2021 (а.с. 70) та №3 від 30.12.2022 (а.с.71) - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50436, 55 гривень. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторину № 17/07/24 від 17.07.2024 року, згідно з умовами якого, ТОВ «ФК «Ейс» набув право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року (а.с. 75-81). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50436,55 гривень. (а.с. 83). В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №343769656 від 12.07.2019 року перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 50436, 55 гривень (а.с. 84-87). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Судом встановлено, що на момент укладення договору факторингу про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору факторингу від 28.11.2018 року. Суд також звертає увагу, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року позивачем не надано. Вбачається також, що на час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 12.07.2019 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Отже між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Позивачем долучено до матеріалів справи договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та додатки до нього, а саме форма реєстру боржників (додаток № 1 до договору), який не заповнено (а.с. 35) Крім того, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» долучено до матеріалів справи Форма Акту повернення права вимоги, (додаток № 3 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року), згідно з якого ТОВ «Таліон плюс» ніби то повернув, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримало право вимоги до боржників перелічених в таблиці № 1 цього Акту. Однак таблиця не заповнена, перелік боржників відсутній, дата складання Акту не зазначена (а.с. 38). Відповідно до копії повідомлення вбачається, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором, в результаті чого просять перерахувати кошти та всі необхідні платежі на користь нового кредитора. Однак, з даного повідомлення не вбачається кому воно було адресовано, яку суму коштів потрібно перерахувати, на який рахунок, так як сам бланк не заповнений (а.с. 36-37). Довідка, що підтверджує ніби то 03.07.2020 року відступлення права вимоги за кредитним договором № 343769656 від 12.07.2019 року ТОВ «Таліон Плюс» не містить даних за місцем вимоги кому саме надавалася дана інформація, тому суд не визнає її належним доказом та не бере до уваги при прийнятті рішення (а.с. 102). Також відповідно до реєстру прав вимоги № 87 від 03.07.2020 року на умовах договору клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступає фактору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, сума фінансування належна до сплати клієнту за цим Реєстром прав вимоги, визначена додатковою угодою № 22 від 26.06.2020 року, однак дана угода в матеріалах справи відсутня (а.с. 51-53). На підставі наведеного, дослідивши та проаналізувавши докази в справі, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю. Згідно ст.141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed