Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 157 від 26.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] . У січні 2024 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.12.2017 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] - потерпілого. Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2018 у справі № 363/128/18 винуватцем вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія транспортного засобу «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного водія транспортного засобу «Opel», державний номерний знак [NUMBER] застрахована відповідачем згідно з договором (полісом) № АК/7650927 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту про оцінку № 05/03/18 від 19.03.2018 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та вартість матеріального збитку становить 498927,78 грн. Однак, відповідач сплатив частину страхового відшкодування в розмірі 4307,43 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 494649,22 грн - страхового відшкодування. У листопаді 2020 позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 498927,78 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн. У лютому 2021 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду (страхове відшкодування) з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені у розмірі 514976,95 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2021 клопотання представника відповідача про призначення комплексної судової транспортно-тросологічної експертизи та товарознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено. Призначено у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди комплексну судову транспортно-тросологічну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київської науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська, 6). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2022 поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2023 клопотання представника відповідача задоволено. Призначено у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди комплексну судову транспортно-тросологічну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київської науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська, 6). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2024 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав письмове пояснення до суду, в якому зазначив, що позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.12.2017 о 20 год. 50 хв. в Київській обл., м. Вишгород по вул. Ватутіна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху (до прилеглої території), не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 28.12.2017 позивач написав відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, пояснення, заяву на виплату страхового відшкодування та надав усі наявні у нього документи по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 23.12.2017. 11.01.2018 на прохання експерта [PERSON] , до якого звернувся відповідач, позивач надав для огляду транспортний засіб «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , що перебував у пошкодженому стані, для проведення незалежної експертної оцінки матеріального збитку. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel», державний номерний знак [NUMBER] застрахована відповідачем згідно з договором (полісом) № АК/7650927 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Відповідно до вказаного Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн. Розмір франшизи становить 0,00 грн. Позивачем за власний кошт було замовлено незалежне авто товарознавче дослідження у ФОП [PERSON] , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності [NUMBER] від 19.08.2015, свідоцтво про державну реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 14.11.2008 № 7015 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача [NUMBER] від 07.12.2016. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 05/03/18 від 19.03.2018, виконаного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, якого зазнав позивач, як власник транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] складає 498927,78 грн з ПДВ та 402440,18 грн без ПДВ. 19.03.2018 позивач отримав листа від відповідача за вих. № 245591/3 від 27.02.2018 про те, що рішення щодо виплати позивачеві страхового відшкодування відстрочується та останньому необхідно надати додаткові роз`яснення щодо обставин пошкодження автомобіля «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , не здійснювати його відновлювальний ремонт, не проводити відчуження та не перешкоджати в його огляді до з`ясування всіх причин та обставин випадку. 07.05.2018 відповідач на банківські реквізити позивача перерахував 4307,43 грн. Рішення відповідача ґрунтувалось на підставі Висновку інженерно-транспортного дослідження № 1475-18-ТТ від 27.03.2018, виконаного спеціалістом [PERSON] , яким було встановлено, що в результаті ДТП 23.12.2017 існувала можливість пошкодження лише лакофарбного покриття задніх правих дверей автомобіля «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] . У зв`язку із цим, та на підставі Актуалізованого звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №24С/01/18 від 05.04.2018, зокрема п. 4 «вартість пофарбування дверей задніх правих на автомобілі «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , складає 4278,56 грн». Разом з цим, позивачем за власний рахунок було замовлено у судового експерта [PERSON] . Висновок № 96 від 29.06.2018 експертне дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] та «Opel», державний номерний знак [NUMBER] . За результатами Висновку пошкодження зафіксовані на транспортних засобах «Opel», державний номерний знак [NUMBER] та «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] внаслідок описаного механізму пригоди та при обставинах вказаних водіями [PERSON] та [PERSON] , що сталась 23.12.2017 в м. Вишгород по вул. Ватутіна могли утворитись в результаті їх взаємного контакту, так як їх пошкодження співпадають за загальними ознаками, висотою, локалізацією, характером утворення, напрямком дії деформуючих зусиль також відповідають кінцевому положенні транспортних засобів зафіксованих в схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2017. Свідчення [PERSON] , про те, що автомобіль «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] отримав заявлені пошкодження у вказаному їм місці і при викладених їм обставинах, тобто 23.12.2017 в м. Вишгород по вул. Ватутіна при зіткненні з автомобілем «Opel», державний номерний знак [NUMBER] є технічно спроможні. Відповідно до наданої відповіді на запит позивача від 07.08.2018 Міністерство юстиції України повідомило, що Свідоцтво судового експерта [NUMBER] [PERSON] діяло до 20.03.2018, окрім того рішенням ЦЕКК від 18.10.2017 [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді призупинення свідоцтва [NUMBER] строком на 6 місяців, тобто до 18.04.2018, а 20.04.2018 [PERSON] анулювали Свідоцтво судового експерта [NUMBER]. У Висновку № 1475-18-ТТ від 27.03.2018 [PERSON] зазначив, що має кваліфікаційні свідоцтва № [NUMBER] від 08.04.1999, № 4530 від 15.11.20000, № 6006 від 25.04.2003. Міністерства юстиції України офіційно повідомило, що ЦЕКК дані кваліфікаційні свідоцтва [PERSON] не видавало. Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України на запит представника позивача повідомили, що кваліфікаційні свідоцтва № [NUMBER] від 08.04.1999, № 4530 від 15.11.20000, № 6006 від 25.04.2003 [PERSON] , станом на момент виконання Висновку (інженерно-транспортного дослідження) № 1475-18-ТТ від 27.03.2018 не діяли та [PERSON] в Експертній службі МВС не працює. З огляду на викладене, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу Висновок (інженерно-транспортного дослідження) № 1475-18-ТТ від 27.03.2018. 17.10.2018 позивач написав заяву до ПрАТ «СК «УНІКА» про перегляд прийнятого рішення. 05.12.2018 листом вих. № 8858 від 20.11.2018 ПрАТ «СК «УНІКА» повідомили позивача, що матеріали справи № 00246591 були повторно розглянуто та залишено попереднє рішення без змін. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Висновку експертів № 22840/23-52/22841/23-54 від 13.12.2023 за результатами проведення судової комплексної транспортно-трасологічної та автотоварозначвчої експертизи у цивільній справі № 752/14059/19, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) пояснення [PERSON] про те, що автомобіль «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] отримав заявлені пошкодження в результаті взаємодії з автомобілем «Opel», державний номерний знак [NUMBER] не позбавлені технічної спроможності. Пошкодження, зафіксовані на автомобілях «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] та «Opel», державний номерний знак [NUMBER] могли утворитись внаслідок описаного механізму ДТП та при обставинах, вказаних водіями [PERSON] та [PERSON] . Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 23.12.2017 станом на момент завдання шкоди, складає 402871,31 грн з урахуванням ПДВ. Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. За приписами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9.5 та 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пп. 7 п. 3 та пп. П. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постановила: п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.08.2010 року за № 689/17984, викладено в такій редакції: «установити розміри страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинного цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмір 100000 грн на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 20000 грн. на одного потерпілого». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Виходячи з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право аби вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначене також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18066/15. Відповідно до витягу з бази МТСБУ, ліміт відповідальності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні Відповідача за Полісом № АК7650927, складав 100000,00 грн. Франшиза згідно Полісу № АК7650927 складає 0 грн. Зважаючи на те, що ліміт відповідальності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні Відповідача згідно Полісу № АК7650927, складає 100000,00 грн, то розмір несплаченого страхового відшкодування за вказаним полісом обраховується наступним чином: 100000,00 грн (ліміт відповідальності [PERSON] згідно Полісу № АК7650927) - 4307,43 грн (сплачена Відповідачем 07.05.2018 сума страхового відшкодування) = 95692,57 грн. Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 28.12.2017 року [PERSON] у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування» написав до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» Заяву на виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 23.12.2017 року. Як наслідок з 01.04.2018 у Позивача виникло право вимоги щодо сплати завданої йому матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та 3% річних. Зважаючи на положення п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, «Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені)». Виходячи з того, що Відповідач до цих пір не виплатив суму недоплаченого страхового відшкодування у межах передбаченого Полісом № АК7650927 ліміту, то стягненню підлягає пеня у розмірі 13691,53 грн, що випливає з наступного розрахунку за наступною формулою: Пеня = Сх 2 ОСДхД/100, де С- сума заборгованості за період; 2 ОСД-подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д- кількість днів прострочення . З 31.01.2020 р. по 13.03.2020 р. облікова ставка НБУ складала 11,0% (джерело - https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish). Таким чином, 2 ОСД у день за період з 31.01.2020 р. по 13.03.2020 р. складала: 11,0% х 2/365 = 0,0602739%. Зважаючи, що 07.05.2018 р. на рахунок Позивача було сплачено 4307,43 грн., то сума заборгованості за період, що обраховується (з 11.02.2020 по 11.02.2021) складає 95692,57 грн. Таким чином, розрахунок пені з 11.02.2020 р. по 13.03.2020 р. складає: 95 692, 57 грн. х 0,0602739 х 31 день/100 = 1788,00 грн. З 13.03.2020 р. по 24.04.2020 р. облікова ставка НБУ складала 10,0% (джерело - https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish). Таким чином, 2 ОСД у день за період з 13.03.2020 р. по 24.04.2020 р. складала: 10,0% х 2/365 = 0,0547945%. Таким чином, розрахунок пені з 13.03.2020 р. по 24.04.2020 р. складає: 95 692, 57 грн. х 0,0547945х 42 дні/100 = 2202,24 грн. З 24.04.2020 р. по 12.06.2020 р. облікова ставка НБУ складала 8,0% (джерело - https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish). Таким чином, 2 ОСД у день за період з 24.04.2020 р. по 12.06.2020 р. складала: 8,0% х 2/365 = 0,0438356%. Таким чином, розрахунок пені з 24.04.2020 р. по 12.06.2020 р. складає: 95 692, 57 грн. х 0,0438356 х 49 дні/100 = 2056, 38 грн. З 12.06.2020 р. по 11.02.2021 р. облікова ставка НБУ складала 6,0% (джерело - https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish). Таким чином, 2 ОСД за період з 12.06.2020 по 11.02.2021 складала: 6,0% х 2/365 = 0,0328767%. Таким чином, розрахунок пені з 12.06.2020 р. по 11.02.2021 р. складає: 95692,57 грн. х 0,0328767 х 243 дні/100 = 7644,91 грн. У підсумку, розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України складає: 1788,00 грн. + 2202, 24 грн. + 2056, 38 грн. + 7644,91 грн. = 13691, 53 грн. Окрім передбаченої п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пені, стягненню з Відповідача також підлягають 3% та інфляційні витрати, передбачені ст.625 ЦК України. Формула здійснення розрахунку інфляційних втрат за місяць: І = s*si - s Де: І - сума інфляційних втрат; si - відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення/100); s - сума заборгованості. Зважаючи на те, що з 01.04.2018 у Позивача виникло право вимоги щодо сплати завданої йому матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування), то у період з квітня по травень 2018 року розмір інфляційних втрат розраховується наступним чином: 402440,18 грн. х 100,8% /100 - 402440,18 = 3219,52 грн. Оскільки у травні 2018 року Позивачеві було сплачено 4307,43 грн, то розмір несплаченої матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування) на даний момент складає 398132,75 грн. Так, як Відповідачем з травня 2018 року по лютий 2021 року не сплачувалось Позивачеві жодних коштів в рахунок погашення матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування), то розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Таким чином, сукупний індекс інфляції з травня 2018 року по лютий 2021 року розраховується наступним чином: 100,0 х 100,0 х 99,3 х 100,0 х 101,9 х 101,7 х 101,4 х 100,8 х 101,1 х 100,5 х 100,9 х 101,0 х 100,7 х 99,5 х 99,4 х 99,7 х 100,7 х 100,7 х 100,1 х 99,8 х 100,2 х 99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101,0 х 101,3 х 100,9 х 101,3 = 1,165 Отже, сума заборгованості у період з травня 2018 року по лютий 2021 року з урахуванням індексу інфляції складає: 398132, 75 грн. х 1,165 = 463824,65 грн. Таким чином, сума заборгованості з виплати Позивачеві завданої йому матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування) з урахуванням індексу інфляції складає 467044,17 грн. Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де; Д - кількість днів прострочення. Оскільки з 01.04.2018 у Позивача виникло право вимоги щодо сплати завданої йому матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування), а 07.05. 2018 р. Відповідач здійснив оплату 4307,43 грн, то у період з 01 квітня 2018 р. по 07 травня 2018 року розмір 3% розраховується наступним чином: 402440, 18 грн. х 3 х 36/365/100 = 1190,78 грн. Після того, як Відповідач сплатив 4307,43 грн., сума несплаченого відшкодування складає 398132,75 грн., а тому розмір 3% з 08 травня 2018 року по 11 лютого 2020 року розраховується наступним чином: 398132,75 х 3 х 1010/365/100 = 33050,47 грн. Таким чином, загальний розмір 3% річних, нарахованих на несплачений Позивачеві розмір матеріальної шкоди (несплаченого страхового відшкодування), складає 34241,25 грн. У підсумку вказаної заяви, сума завданої шкоди з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені, яку Позивач просить стягнути з Відповідача, складає 514976,95 грн. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Суд зауважує, що не виходить за межі позовних вимог та приймає вищезазначений розрахунок позивача. Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16. Верховний Суд у справі №727/4597/19 від 16.04.2020 у своїй постанові зазначив, що процесуальним кодексом не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу позивача [PERSON] до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лінкольн» та [PERSON] . Разом з цим, суд зазначає, що суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження здійснення оплати позивачем [PERSON] витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 26000,00 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, підлягають частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial