Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся\~в суд із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] на день його смерті, який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Зінтересована особа [PERSON] подала заяву до суду, проте що вона не має жодних майнових претензій до брата і не заперечує проти задоволення його заяви (а.с. 25). Ухвалою судді від 10.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд находить заяву яка підлягає задоволенню. Встановлено ,що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] є його рідною сестрою. Вказане підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 03.05.1972 року міським бюро РАСЦ м.Кіровограда, актовий запис 1197, копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданим 12.07.1967 року районним бюро РАЦС Вінницької області, актовий запис № 132. та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 02.11.1991 року Кіровським районним відділом РАЦС м.Кіровограда, актовий запис № 1347 (на підтвердження зміни прізвища). [INFO] їх мама, [PERSON] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 10.03.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 702. [INFO] помер тато, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 03.09.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 2312. За життя батькам на праві спільної власності належала земельна ділянка, кадастровий № 3510100000:06:036:0177, цільове призначення: для ведення садівництва, яка знаходиться у садівничому товаристві ім.Тімірязва у м.Кропивницькому (ділянка № 330). Оскільки на день смерті батька заявник з ним проживав протягом тривалого часу, він вважав, що спадщину прийняв і не буде в майбутньому мати перепон в отримані свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Проте, 21.07.2023 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Письменною Л.І. йому було надано письмове роз`яснення № 34/01-16 відповідно до якого для оформлення спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , останнє місце проживання якого було [ADDRESS] , йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту, юридичне значення з подальшим поданням копії рішення суду нотаріусу. Переїзд заявника до батьків був зумовлений хворобою мами, яка померла [INFO] . батька. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Свідки [PERSON] та\~ [PERSON] надавали\~пояснення,\~про те,\~що [PERSON] постійно проживав з батьками. Свідкам відомі обставини за яких він переїхав на постійне місце проживання до батьків. Таким чином,\~факт постійного\~проживання заявника\~ [PERSON] разом із\~спадкодавцем [PERSON] \~на день\~його смерті,\~який помер\~ [INFO] за\~адресою:\~ [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Судові витрати залишити по фактично понесеним витратам. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved