Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11378, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №332 від 30.05.1997 та зареєстрованого 31.05.1997 року в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Монастирецькій сільській раді за №704. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,74 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11378 від 31.05.1997. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, не було інших спадкоємців першої черги спадкування за законом. Чоловік покійної [PERSON] помер швидше. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, бо вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивачка похоронила матір, користується присадибною ділянкою, утримує спадковий будинок. Спадкових прав вона не оформляла. 13.09.2024 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти предмету позовної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.21), заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.30) Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та незаперечення проти предмету позовної заяви (а.с.28). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17). Ухвалою підготовчого засідання від 11.11.2024 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.22). Ухвалою судового засідання від 26.11.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.31). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які посилається сторона позивача, врахувавши позицію інших учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.07.1961 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про одруження від 17.12.1963 [PERSON] та [PERSON] одружилися 17.12.1963 і після одруження дружині змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Свідоцтвом про смерть від 19.07.2024 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у с. Которини Жидачівського району Львівської області (а.с.8). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №77760580 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.10). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради №394 від 12.08.2024 [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в с. Которини Стрийського (Жидачівського) району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіту від імені [PERSON] не посвідчувалось. [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.9). Відповідно до довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 01.03.2024 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,74 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №11378 зареєстрований 30.05.1997 за №704 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332 (а.с.11). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 13.09.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.13). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з приписами статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, судом враховано положення статей 525, 527 ЦК УРСР, які передбачають час відкриття спадщини та осіб, що можуть бути спадкоємцями. За змістом частини 3 статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай) розміром 0,74 в умовних кадастрових гектарах на території Монастирецької сільської ради, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11378 від 31.05.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавиці [PERSON] , а відтак спадкоємцем першої черги за законом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивач входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: фактично вступила у володіння спадковим майном. Фактичних даних про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють дійти висновку, що [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved