Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1137-4359. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А9614 для підписання Кредитного договору 1137-4359 від 06.01.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 18000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 4 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 1137-4359 від 06.01.2023, шляхом здійснення платежів. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Окрім цього, відповідач в загальній кількості 3 рази оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. В подальшому, відповідач порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована та процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. Позивач здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами та не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору. Проценти за користування кредитом, що нараховуються протягом строку договору, не є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Станом на 07.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 176 940,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом -18000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами -158940,00 грн. Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 89280,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 87660,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1137-4359 від 06.01.2023 в розмірі 87660,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом -18 000,00 гривень; \~ \~ \~ \~прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 69 660,00гривень, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Представник відповідача Савчак Я.О. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідачу надані кошти за відповідним договором та правочином. Номери карток у документах частково приховані - неможливо встановити кому перераховані кошти, а також в рахунок чого це перерахування відбувалось. Крім того, оскільки позивачем не додано до позову первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому позивачем не доведено виконання своїх договірних зобов`язань перед відповідачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Також вважає, що позовну заяву подано особою, яка не мала процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, оскільки не надано доказів, що Крапівін К.С. є адвокатом чи співробітником ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Крім того, як видно із пояснень позивача, клієнт ознайомлюється із офертою щодо укладення договору, а не із самим договором (договором про відкриття кредитної лінії та додатками до нього). Оферта позивача насправді була у вигляді надання кредиту на строк користування у 4 календарних дні. Сторони не приходили до домовленості про отримання відповідачем кредиту на 300 календарних днів. Договір про відкриття кредитної лінії №1137-4359 від 06.01.2022, який надав ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не містить підпису директора товариства у будь-якій формі і тим більше у формі, що передбачена законодавством. У відповідній графі лише зазначено «засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу», однак копія не містить кваліфікованої електронної печатки - тільки час та дату укладення, а не будь-який аналог підпису з боку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Отже, Кредитний договір з боку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не підписано, а відповідно між позивачем та відповідачем не погоджено умови кредитування. Також позовна заява не містить будь-якого доказу, що саме відповідач отримала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора (пароля) «А9614». Також позовна заява містить посилання на те, що із Кредитним договором та додатками до нього можливо ознайомитися лише після підписання фізичною особою, а не до цього. Тобто навіть якщо позивач доведе факт підписання як зі свого боку, так і зі сторони відповідача саме цих умов Кредитного договору, а також факт надання коштів у користування, фізична особа позбавлена можливості до підписання документів ознайомитися із умовами кредитування. До позовної заяви також не додано текст Оферти, не додано рішення кредитора про можливість надання кредиту, не додано доказ наявності дзвінка співробітника товариства, не додано отримання гіперпосилання, не додано доказ отримання саме відповідачем саме конкретного вказаного ідентифікатору, не додано доказів направлення відповідачу Кредитного договору, а також не додано підписаного з обох сторін Кредитного договору та додатків до нього. Оскільки Кредитний договір не підписаний Позивачем, нарахування за умовами Кредитного договору є незаконні. Відповідач не отримувала кредитні кошти від фінансової компанії по зазначеному вище кредитному договору №1222-8719 від 15.06.2023ні з каси, ні на свій поточний рахунок. Іншого способу, відповідно до постанови НБУ № 174 від 01.06.2011 року, надання кредиту в національній валюті фізичній особі на території України не існує. Отже Кредитного договору в письмовій формі укладено не було, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач з фінансовою компанією не укладав жодного кредитного договору, тому в нього немає зобов`язань перед позивачем з умов Кредитного договору. Відповідачеві, коли вона зверталась до даної компанії, умови кредитування пропонувались зовсім інші і передбачали значно коротші терміни кредитування, значно менші суми за користування коштами, значно менший обсяг відповідальності. Якщо навіть при відсутності підпису ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у Кредитному договорі припустити, що усе ж кредитний договір укладено, кредитний договір містить ознаки нечесної підприємницької діяльності та несправедливі нерозумні умови, що суперечать Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач, на титульній сторінці договору розмістив умови -береш 18 000,00 грн до 09.01.2023, повертаєш 19 800,00 грн. загалом, а вже у подальшому розмістив іншу відсоткову ставку, інший період кредитування та інші умови - на 3-4 сторінці, куди пересічний споживач не завжди доходить, побачивши більш-менш лояльні умови на першій сторінці. Крім того, кредитний договір не містить детального розпису орієнтовної сукупної вартості кредиту у формі окремого документу. Договір має двоякий характер, його пункти не чіткі і сам його зміст та формулювання вводять споживача таких фінансових послуг у оману - він думає що візьме 18 000 грн. та віддасть близько 19 800 гривень, у той час як кредитор очікує отримати із 18 000 позичених 162 000 грн. При цьому за один і той самий період позивач передбачає різні відсоткові ставки. Це робить незрозумілу для пересічного споживача двуякість у формі кількох періодів кредитування, кількох відсоткових ставок за один і той самий період, кількох загальних вартостей кредиту, тощо. Просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відмовити. Представник позивача Крапівін К.С. у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Євтодьєв А.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву підстави. Також просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №116 від 01.08.2013, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг . 06.01.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УкрКредитФінанс», укладено електронний Кредитний договір №1137-4349, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 18000,00 грн. Відповідно ч. 1\~ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування»\~договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно зі\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9614 для підписання кредитного договору . Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №1137-4349 сума кредиту складає 18000,00 грн.; розмір стандартної процентної ставки за користування кредитом - 3% за кожен день користування кредитом; базовий період - 4 календарних дні; знижена процентна ставка - 2,50 % за день; заявлений строк користування кредитом складає 300 календарних дня з моменту перерахування кредиту (п.4). Відповідно до п.2.3 та п.5.3.1 кредитного договору кредит в сумі 18000 грн. надається на період з 06.01.2023 до 09.01.2023, проценти за користування кредитом у перший базовий період складають 1800,00 грн., та разом до сплати підлягає сума 19800 грн. Відповідно до п.4.9 Договору реальна процентна ставка на дату укладення договору складає 4134565,0% Відповідач [PERSON] підтвердила, що ознайомлена із вказаними документами та зобов`язується виконувати їх умови. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 18000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №1137-4359 від 06.01.2023, станом на 07.03.2024 становить 176940,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом- 18000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 158940,00 грн. Позивачем прийняте рішення про зниження нарахованих процентів до 69660,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем [PERSON] кредитного договору №1137-4359 від 06.01.2023 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 18 000,00 грн. Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 69660,00 грн. суд дійшов такого висновку. Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема,\~справедливість, добросовісність та розумність. За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.\~Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.\~Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7 статті 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. Так, розділом 2 Договору №1137-4359 визначено предмет договору та розрахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, відповідно до яких сума кредиту становить 18000,00 грн., базовий період нарахування відсотків -до 09.01.2023, нараховані проценти за користування кредитом 1800,00 грн., разом до сплати 19800 грн. При цьому, відповідно до п.4.9 Договору реальна процента ставка на дату укладення Договору складає 4\~134\~565,00 % . Суд вважає, що передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.\~3\~п. 6, ст.\~509\~ч.3 та ст.627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. З огляду на приписи\~частини четвертої статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 1800,00 грн., який був передбачений у п.2.3 та п.5.3.1 Договору, який на переконання суду, буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Стосовно стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Однак, окрім ордера на надання правничої (правової) допомоги, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження надання правої допомоги та понесених витрат, а тому суд вважає необхідним в цій частині вимог відповідачу відмовити. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial