Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

25 травня 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк», в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язань. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2010 у справі №2-3722/11 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №06/1116/К-07 від 06.07.2007 в розмірі 449078,27 грн. та 1820 грн. судових витрат. Однак, незважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, таке не виконано, а відтак грошове зобов`язання продовжує існувати. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів 40453,95грн. 3% річних за період прострочення з грудня 2019 року по листопад 2022 року. 05 липня 2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 30\~08, 10 коп. 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а також у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 998 грн. з кожного. 26\~вересня 2024\~року представник\~відповідача [PERSON] \~-\~адвокат Цебрик\~Л.В.\~звернувся до\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області із\~заявою,\~в які\~просить скасувати\~заочне рішення\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~05.07.2023\~року по\~справі №308/8594/23. Вказує, що відповідач [PERSON] не знав про подання даного позову, його розгляд судом та ухвалення рішення до повідомлення приватного виконавця про блокування банківської карти відповідача, оскільки з 2022 року перебуває на військовій службі по даний час. Стверджує, що у зв`язку з відсутністю відомостей про справу за позовом банку відповідач не зміг подати свій контррозрахунок розміру позовних вимог, заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, не подав відзив на позов, що на його думку є порушенням права відповідача на справедливий суд, доступ до правосуддя та судочинства. Крім того, зазначає, що відповідач був позбавлений права заявляти клопотання про зменшення розміру нарахування 3% річних, стягнутих з нього. Оскільки, підставами такого є перебування відповідача на військовій службі під час війни, в ході якої відповідач захищає також і позивача, тим самим створюючи йому умови для здійснення позивачем підприємницької діяльності. Окрім цього стверджує, що позивач подав позов 25.05.2023 року, тому мав право нарахувати 3% річних лише в межах строку позовної давності з 26.05.2020 року по 25.05.2023 року, водночас позивач просив стягнути нарахування за період з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року. У зв`язку з чим, стверджує, що суд мав право розглядати вимоги, які нараховані за період з 26.05.2020 року по 23.02.2022 року. Вказує,\~що\~відповідач\~частково сплатив\~стверджувану\~позивачем\~заборгованість за\~кредитним\~договором\~під час\~виконавчого\~провадження,\~яке\~триває\~до тепер,\~тому\~відповідач\~просить витребувати\~у приватного виконавця Ярошевського Д.А. матеріали виконавчого провадження №59691193, в яких будуть докази стягнення з відповідача на користь позивача коштів на погашення стверджуваної заборгованості в розмірі 449\~078,27 грн. Ухвалою судді\~від 22\~жовтня 2024\~року скасовано\~заочне рішення\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~05.07.2023\~року та\~призначено справу\~до судового\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~з повідомленням(викликом)учасників. Відмовено\~у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Цебрика Любомира Васильовича про зупинення провадження по справі та про про витребування доказів.. 29 жовтня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Цебрик Л.В. подав відзив на позов, в якому просив: застосувати до вимог позивача наслідки спливу позовної давності; зупинити провадження у цій справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; зменшити розмір нарахованих позивачем 3 % річних до 3 гривень; у задоволенні позову щодо [PERSON] відмовити. В обґрунтування зазначив, що підставами зменшення позовної суми є перебування відповідача на військовій службі під час війни, в ході якої відповідач захищає також і позивача, тим самим створюючи йому умови для здійснення позивачем підприємницької діяльності. Відповідач має сім`ю, яку зобовязаний утримувати, а також має інші витрати за іншими виконавчими провадженнями, які підтверджуються довідкою про виконавчі провадження, що створює надмірний фінансовий тягар на відповідача. Крім того вказава, що позивач подав позов 25.05.2023 р., тому мав право нарахувати 3 % річних лише в межах строку позовної давності з 26.05.2020 р. до 25.05.2023 р. Водночас позивач просив стягнути нарахування за період з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахування за ст. 625 ЦК (в т.ч. 3 % річних) не здійснюється з 24.02.2022 р. Отже, суд вправі розглядати вимоги, які нараховані за період з 26.05.2020 р. по 23.02.2022 року, тобто за 638 днів, а не за 1096 днів. Тому суд міг розглядати позовні вимоги лише в розмірі 23 549 грн = 449 078,27 грн * 3 % : 365 * 638 днів. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальних вимогах позовної заяви просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цебрик Л.В. в судовому засіданні просив врахувати обставини, зазначені у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 06.07.2007 року між фізичною особою [PERSON] (Позичальник) та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк»; 28.12.2018 змінено найменування на АТ «Універсал Банк») (Кредитор), укладено Кредитний договір №06/1116/К-07, згідно якого Кредитор видав Позичальнику кредит у сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч дол. США 00 центів) дол. США. Позичальник не виконував зобов`язання за договором протягом тривалого часу, не сплачував суми заборгованості перед Кредитором, в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитними коштами. 04.10.2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №2-3722/11 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №06/1116/K-07 від 06.07.2007 року в розмірі 449 078,27 гривень та 1 820,00 гривень судових витрат. На виконання вказаного рішення 17 червня 2011 року судом видано виконавчий лист. Як стверджує позивач відповідачі рішення суду не виконали до цього часу, заборгованість за кредитним договором не погасили. У свою чергу відповідачі доказів протилежного суду не подали. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідачів, відповідно до ст.625 ЦК України, 40453,95грн. 3% річних за період прострочення з грудня 2019 року по листопад 2022 року. Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. В даній ситуації при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд враховує висновки Верховного Суду при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у\~статті 625 ЦК\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». В спірних правовідносинах про стягнення коштів, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК, що є підставою для стягнення заборгованості. За таких обставин позивач має право на отримання\~компенсації в виді трьох відсотків річних від боржників\~внаслідок тривалого виконання судового рішення. Позивач просить стягнути 3% річних за період прострочення з грудня 2019 року по листопад 2022 року, що становить 40453,95грн. Разом з тим, 15.03.2022 року прийнято\~Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнювався\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме: до вказаного розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Так як грошове зобов`язання виникло внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором, суд\~враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних підлягає до задоволення частково, а саме: за період з 01.12.2019 року по 23 лютого 2022 року, а за період з 24 лютого 2022 року підлягає списанню кредитодавцем. Відтак сума 3% річних за вказаний період становить 30\~082,10грн., які і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо позовної давності. Так, за змістом\~статей 256-258 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Позивачем ставиться вимога про стягненн 3% річних за період прострочення з грудня 2019 року по листопад 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»\~на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Слід зауважити, що відповідно до п. 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а також відповідно до п. 19\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами, заявленими після 12 березня 2017 року є таким, що продовжений відповідно до\~закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог. Як зазначалося, позов подано 25.05.2023, тобто у період дії воєнного стану в Україні, тому строк звернення до суду і з цих підстав також не сплив. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач\~також просить зменшити розмір нарахованих позвачем 3% річних до 3 гривень. Відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9\~статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"\~унормовано, що дія цього\~Закону\~поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналіз п.15\~ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~в редакції\~Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті\~102, пунктів 1,\~17,\~20\~частини першої статті\~106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. Як вбачається, з військового квитка [PERSON] , останній був призваний на військову службу 06.03.2022 року. Суд бере до уваги, те що позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних підлягає до задоволення частково, а саме: за період з 01.12.2019 року по 23 лютого 2022 року, а за період з 24 лютого 2022 року підлягає списанню кредитодавцем. Відтак, дана сума трьох відсотків річних нарахована за період 01.12.2019 року по 23 лютого 2022 року, тобто до мобілізації [PERSON] , у звязку з чим, суд не вбачає підстав для зменшення таких. За змістом\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1996грн.(30 082,10грн./40453,95грн.*2684грн.) в рівних частках, по 998 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial