Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. В обсяг спадкового майна входить житловий будинок з належними до нього господарськими будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем після померлої за законом, оскільки такий є сином [PERSON] , а також прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, позивач не може оформити право власності на вказане будинковолодіння. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. При цьому, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач подав через канцелярію суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову. Також просить суд розглянути справу за його відсутності. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] померла [INFO] в с. Сімерки Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено запис № 11. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 17 серпня 2002 року. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 30 листопада 2021 року. Випискою з погосподарської книги № 90/06-11 від 19 серпня 2024 року підтверджено, що [PERSON] була забудовником та головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Довідкою № 231/14-11 від 19 серпня 2024 року, виданою Перечинською міською радою Закарпатської області, підтверджено, що на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (померла [INFO] ). Архівною довідкою адміністратора відділу ЦНАП Перечинської міської ради № 335/14-11 від 27 серпня 2024 року підтверджено, що в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», який переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, відсутня інвентаризаційна справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також листом завідувача Перечинської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2024 року № 161/01-16 підтверджено, що після померлої [PERSON] спадкова справа не заведена. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який знаходиться у [ADDRESS] , станом на 11 вересня 2024 року відомості відсутні. Отже, право власності на згаданий об`єкт нерухомості не зареєстроване. З Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено на замовлення [PERSON] суб`єктом господарювання [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 003620), встановлено, що станом на 12 серпня 2024 року за вказаною адресою розташовано житловий будинок, гараж, навіс, сарай, вбиральню, огорожу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О., однак останньою позивачу в цій справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності у порядку спадкування, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутній документ, що посвідчує право власності. Наведені фактичні обставини дають підстави встановити зміст спірних правовідносин у цій цивільній справі: визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 17 серпня 2002 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Листом приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. № 414/01-16 від 09 вересня 2024 року позивачу в цій справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності у порядку спадкування, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутній документ, що посвідчує право власності Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як установлено в судовому засіданні, позивач як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживав з покійною матір`ю у спадковому будинку на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР, не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, ураховуючи, що позивач як спадкоємець першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступив в управління спадковим майном, згідно з ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовився, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, але оформити своє право на спірний житловий будинок не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок не порушує права та законні інтереси інших осіб. З цих підстав,

Outcome: approved