Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір №5395354290. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк»), ТОВ «ФК «ЦФР» відступило права вимоги за вказаним договором АТ «Таскомбанк». 04.04.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» відступило права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивач набув права вимоги до відповідача в сумі 18289 грн. 53 коп., з яких: 10798 грн. 29 коп. забргованість за тілом кредиту, 1 грн. 06 коп. заборгованітсь за відсотками, 7490 грн. 18 коп. - заборгованість по комісії. Крім цього, 10.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит»\~(далі\~ ТОВ\~«Селфі Кредит»)\~та [PERSON] укладено кредитний договір №148649. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивач набув права вимоги до відповідача в сумі 15188 грн. 89 коп., з яких: 11111 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 4077 грн. 78 коп. заборгованість за процентами. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого обов`язку за договорами, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами у загальному розмірі 33478 грн. 42 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.58-59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та випадку неявки відпоідача в судове засідання ухвалити заочне рішення (а.с.6). Відповідач в судові засідання призначені на 28.10.2024 року, 02.12.2024 року повторно не з`явився, про час, місце та дати судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими конвертами у відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.72, 83-84). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.04.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №5395354290, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 14970 грн. 00 коп. на строк 36 місяців, а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту, на умовах передбачених в паспорті кредиту №5354290, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с.8). Також, 14.04.2021\~року [PERSON] підписала паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5354290, який містить інформацію та контактні дані кредитодавця та кредитного посередника, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту (а.с.9). Крім того, 14.04.2021\~року [PERSON] підписала підписала Заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», яка містить персональні дані останньої (а.с.11). 07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступаються згідно з реєстром прав вимог, вказується у кожному окремому реєстрі до цього договору (а.с.17-18). 04.04.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною цього договору. Відступлення права вимоги і всіх інших прав належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог, згідно з Додатком №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно з п.3.1. цього договору. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.19-20). 04.04.2024 року фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт АТ «Таскомбанк» склали акт, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог, після чого, з урахуванням пункту 2.1 договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року, від клієнта до фактора переходить права вимоги боргу до позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а.с.21). На підтвердження набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №5395354290 від 14.04.2021 року позивачем надано Витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року, який сформований та підписаний одноосібно представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» 13.09.2024 року та скріплений його печаткою (а.с.22). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5395354290 від 14.04.2021 року за період з 04.04.2024 року по 31.08.2024 року, складеного ТОВ «ФК «ЄАПБ», станом на 31.08.2024 року складає 18289 грн. 53 коп., з яких: 10798 грн. 29 коп. забргованість за тілом кредиту, 1 грн. 06 коп. заборгованітсь за відсотками, 7490 грн. 18 коп. заборгованість по комісії (а.с.16). Крім того, 10.12.2021 року між ТОВ «Селфі\~Кредит» та\~ [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №148649, за умовами якого товариство надає споживачу кредит у сумі 11111 грн. 11 коп., строком на 8 тижнів, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.27-30). Відповідно до п.2.1 договору про надання споживчого кредиту №148649, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання у розмірі 10000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №148649 визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.31). Також до договору про надання споживчого кредиту №148649 додано Паспорт споживчого кредиту (а.с.32-33). 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фаткорові право грошової вимоги, сток виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб бордників включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інгші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перлік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошовихз вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.34-36). 29.02.2024 року фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «Селфі Кредит» склали акт, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №2, кількістю 7782, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.37). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~№2\~до договору\~факторингу №29022024\~від 29.02.2024\~року,\~ТОВ «Селфі\~Кредит» передало\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» право\~вимоги до\~боржника [PERSON] \~за кредитним\~договором№148649 на загальну суму 15188 грн. 89 коп., з яких: 11111 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 4077 грн. 78 коп. заборгованість за процентами (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №148649 від 10.12.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складеного ТОВ «Селфі Кредит» станом на 29.02.2024 року загальна сума заборгованості становить 15188 грн. 89 коп., з яких: 11111 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 4077 грн. 78 коп. заборгованість за процентами (а.с.39). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №148649 від 10.12.2021 року, суд зазначає, що позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №148649 від 10.12.2021 року, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за цим договором в загальній сумі 15188 грн. 89 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оцінюючи доводи позивача на предмет набуття ним права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5395354290 від 14.04.2021 року, суд відзначає, що договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 було укладено між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» 07.10.2016 року, в той час коли сам кредитний договір №148649 укладено 14.04.2021 року. За таких обставин суд вважає, що вказаний договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року не може підтверджувати передачу права вимоги за кредитним договором №5395354290 від 14.04.2021 року, адже останнього в той час не існувало. Посилання в договорі про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року року на те, що сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників (п. 2.2. договору), суд до уваги не приймає, оскільки до матеріалів справи не додано відповідного реєстру прав вимог до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, який повинен містити ціну договору та розмір заборгованості позичальника, а також відповідати вимогам, зазначеним в п.2.3 договору про відступлення права вимоги. Таким чином, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами того, що він набув права вимоги за кредитним договором №5395354290 від 14.04.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 грн. 60 коп.

Outcome: partial