Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 23.11.2017 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що в зв`язку з початком повномасштабної війни вона змушена була виїхати з дитиною за кордон, де й проживає разом із дитиною. На сьогоднішній день аліменти в такому розмірі не дають їй можливості покривати потреби дитини на харчування, одяг, взуття, навчання та лікування. Тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 23.11.2017, з 1100,00 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її представник надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи достатність у справі матеріалів про спірні правовідносини сторін, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 14.02.2015 сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 10.04.2018 у цивільній справі № 296/272/18. Вони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] згідно копії свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 30.04.2015. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 23.11.2017 у цивільній справі № 296/6533/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн щомісячно, починаючи з з 17.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 08.11.2023 у цивільній справі № 295/5571/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав позов задоволено та позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що передбачено ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№ 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 037-VIII частину другу статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %). Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України\~передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11.03.2020 в справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної в постанові ВС від 14.11.2018 в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю та враховує розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям, речами особистої гігієни, тощо, які є загальновідомими. З огляду на викладене та положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішення питання щодо способу (розміру) стягнення аліментів, суд дійшов до висновку про задоволення позову та з урахуванням обставин справи необхідно змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина з твердої грошової суми в розмірі 1100,00 грн на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved