Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про стягнення 5000 доларів США суми позики, згідно договору позики, оформленого розпискою від 30.08.2021 року, 4010,96 доларів США процентів за користування позиченими коштами, 20329, 76 гривент інфляційних втрат та 7289, 92 гривент 3% річних, нарахованих в пордяку ст. 625 ЦК України. На обґрунтування вимог зазначає, що відповідачка [PERSON] отримала у [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які зобов?язалася повернути по вимозі. На підтвердження факту отримання вказаної суми грошових коштів 30 серпня 2023 року відповідач [PERSON] власноручно написала розписку про отримання грошових коштів. Однак, по даний час, позика відповідачем не повернута. Позивач зазначає, що при укладенні договору позики між сторонами досягнуто домовленості щодо сплати відсіотків за користування позикою у розмірі 5% місячних від суми позики, що становить 250 доларів США щомісячно. Відповідач частково сплачувала відсотки за договором позики. 27 жовтня 2022 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги (цесії). Згідно умов цього Договору, [PERSON] (Цедент) відступив право вимоги [PERSON] (Цесіонарієві) за договором позики від 30 серпня 2021 року в сумі 5000 доларів США. За наслідками укладеного Договору (п. 3) [PERSON] набула право вимоги та належного виконання відповідачем [PERSON] таких обов`язків: а) сплати Боржником коштів, позичених задовогоро позики в сумі 5000 доларів США; б) виплати відсотків за користування позикою Боржником у розмірі 5% від суми позики щомісячно, починаючи з серпня 2022 року. Також передано оригінал розписки та фотографії паспортних даних Боржника, надані Цеденту для засвідчення договору позики від 30.08.2021 року. Для виконання належного виконання та повернення боргу позивачем [PERSON] здійснювались вимоги про повернення коштів як особисто так і в телефонному режимі та за допомогою месенджера «Viber». На день звернення до суду відповідач коштів не повернула. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали просять вимогу задовольнити. Представник відповідача проти задоволенні позову заперечив, подав суду мотивований відзив, змістом якого просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Залучені судом, усно оголошеною ухвалою 27.05.2024 року, треті особи [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали; за його згоди [PERSON] надавав покази, як свідок. Заслухвавши пояснення та дослідиши докази судом встановлені наступні обставини. 30.08.2021 року відповідачка [PERSON] позичила кошти у [PERSON] в сумі 5000 доларів США, зобов`язавшись повернути на вимогу, що стверджується відповідною розпискою. 27 жовтня 2022 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги (цесії). Згідно умов цього Договору, [PERSON] (Цедент) відступив право вимоги [PERSON] (Цесіонарієві) за договором позики від 30 серпня 2021 року в сумі 5000 доларів США. За наслідками укладеного Договору (п. 3) [PERSON] набула право вимоги та належного виконання відповідачем [PERSON] таких обов`язків: а) сплати Боржником коштів, позичених задовогоро позики в сумі 5000 доларів США; б) виплати відсотків за користування позикою Боржником у розмірі 5% від суми позики щомісячно, починаючи з серпня 2022 року. Також передано оригінал розписки та фотографії паспортних даних Боржника, надані Цеденту для засвідчення договору позики від 30.08.2021 року. Як зазначає позивачка, для виконання належного виконання та повернення боргу позивачем [PERSON] здійснювались вимоги про повернення коштів як особисто так і в телефонному режимі та за допомогою месенджера «Viber». На день звернення до суду відповідач коштів не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналіз змісту ст. 509 ЦК України та ст. 11 ЦК України вказує на те, що зобов`язання можуть виникати на підставі договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~ Ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказує, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз вказаної правової норми вказує на те, що позивач є кредитором у правовідношенні, в якому позичальник (відповідачка) зобов`язаний повернути йому суму грошових коштів у розмірі 5000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Факт наявності у позивачки, як цесіонарія, розписки від 30.08.2021 року, однозначно вказує на наявність у відповідачки обов`язку щодо повернення отриманих в позику грошових коштів в сумі 5000 доларів США. Разом з тим позивачем визнається отримання коштів від відповідача у наступних сумах: 1. 02.10.2021 p. cyмa 6750 грн. курс НБУ станом нa 02.10.2021 p. - 26,61 грн. зa 1 долар США, 6750/26,61 = погашено - 253,66 дол. США. 2. 16.11.2021 р. сума 4999 грн. курс НБУ станом на 16.11.2021 р. - 26,33 грн. за 1 долар США, 4999/26,33 погашено - 189,85 дол. США. 3. 18.11.2021 р. сума 1741,25 грн. курс НБУ станом на 18.11.2021 р. - 26,51 грн. за 1 долар США, 1741,25/26,51 = погашено - 65,68 дол. США. 4. 31.12.2021 р., сума 7000 грн. курс НБУ станом на 31.12.2021 р. - 27,27 грн. за 1 долар США, 7000/27,27 = погашено - 256,69 дол. США. 5. 05.05.2022 р. сума 4000 грн. курс НБУ станом на 05.05.2022 р. - 29,25 грн. за 1 долар США, 4000/29,25 = погашено - 136,75 дол. США. 6. 15.07.2022 р. сума 10025,25 грн. курс НБУ станом на 15.07.2022 р. - 29,25 грн. за 1 долар США, 10025,25/29,25 = погашено - 274,21 дол. США. 7. 10.08.2022 р. сума 20 075,50 грн. курс НБУ станом на 10.08.2022 р. - 36,56 грн. за 1 долар США, 20 075,50/36,56 = погашено - 549,11 дол. США. 8. 20.11.2022 р. сума 1000 грн. курс НБУ станом на 20.11.2022 р. - 36,56 грн. за 1 долар США, 1000/36,56 = погашено - 27,35 дол. США. 9. 13.12.2022 р. сума 4999 грн. курс НЬУ станом на 13.12.2022 р. - 36,56 грн. за 1 долар США, 4999/36,56 - погашено - 136,73 дол. США. 10. 05.03.2023 р. сума 2000 грн. курс НБУ станом на 05.03.2023 р. - 36,56 грн. за 1 долар США, 2000/36,56 - погашено - 54,70 дол. США. Разом - 253,66 дол. США. + 189,85 дол. США. + 65,68 дол. США. + 256,69 дол. США. + 136,75 дол. США. + 274,21 дол. США. + 549,11 дол. США. + 27,35 дол. США. + 136,73 дол. США. + 54,70 дол. США = 1944,73 дол. США. Відтак суд дійшов до переконання про часткове виконання боржником зобов`язання з повернення позичичених, згідно розписки від 30.08.2021 року грошей, на суму 1944, 73 долара США, а відтак залишок позики становить 3055, 27 доларів США, що підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Однак достатніх доказів на підтвердження повернення додаткової суми, як стверджує представник відповідачки, 688, 53 доларів США - відповідачкою третій особі [PERSON] , судом не здобуто. З приводу стягнення 4010,96 доларів США процентів за користування позиченими коштами, 20329, 76 гривент інфляційних втрат та 7289, 92 гривент 3% річних, нарахованих в пордяку ст. 625 ЦК України, судом наголошується на такому. Як вбачається з змісту договору позики, оформленого розпискою, такої умови, як сплата відсотків за користування коштами, не передбачено. Суд відзначає, що узгодження сторонами Договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 27.10.2022 року між [PERSON] та позивачкою [PERSON] , в п.п. б п.3 настіпної умови - виплати відсотків за користування позикою Боржником у розмірі 5% від суми позики щомісячно, починаючи з серпня 2022 року, не свідчить що означена процентна ставка була узгоджена між сторонами договору позики, оформленого розпискою від 30.08.2021 року. Відповідач категорично заперечує, наявність зобов?язання по сплаті 5% в місяць, як це розраховано позивачем Враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати пропентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов?язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов?язку позичальника. З огляду на наведене суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивачки 4010,96 доларів США процентів за користування позиченими коштами, слід відмовити. Не підлягає також до задоволення вимога [PERSON] до [PERSON] про стягнення 20329, 76 гривент інфляційних втрат та 7289, 92 гривент 3% річних, нарахованих в пордяку ст. 625 ЦК України. Мотивація відмови є наступною. Згідно Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-1Х "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" в частині звільнення її від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України на період воєнного стану. Відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до. Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15 березня 2022 року N 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу. пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України. Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22\~та від 18 жовтня 2023 у справі № 706/68/23. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняться від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що нсустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Позивачем не враховано вище вказані вимоги Закону, а проведено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у порядку ст. 625 ЦК України, під час дії військового стану з 01.08.2022 р. по 01.12.2023 р., що є окремою підставою для відмови у задоволені даної вимоги. Окрім цього, статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов?язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов?язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов?язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов?язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03 линня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - не показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов?язання, предметом якого с грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Як вбачається з позовної заяви, позивачем нараховано інфляційні втрати на долари США, що є окремою підставою для відмови у задоволені даної позовної вимоги

Outcome: partial