Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», приватного виконавця Григорчука Павла Васильовича, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 25 квітня 2024 року [PERSON] стало відомо, що в рамках виконавчого провадження [NUMBER] з нього було стягнуто 33 600,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та 3 360,00 грн. на користь приватного виконавця Григорчука П.В. Постановою приватного виконавця Григорчука П.В. було звернуте стягнення на його заробітну плату за виконавчим документом виконавчим написом від 22.11.2021р. №10736 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. При цьому позивач не отримував ані постанови про відкриття виконавчого провадженні, ані інших документів, пов`язаних з стягненням з нього боргу. Тому 27.14.2024 року представник позивача звертався до приватного виконавця за копією виконавчого напису та іншими документами, які було отримано з АСВП. За цим виконавчим написом від 22.11.2021р. №10736 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. проводилось стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 33 600,00 грн. та 3 360,00 грн. винагороди приватному виконавцю. Виконавчий напис на думку позивача є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: Нотаріус вчинив виконавчий напис по стягненню грошей та не перевірив безспірність стягнутої суми. Згідно виконавчого напису не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. Не надано безспірних первинних бухгалтерських документів щодо безспірності боргу. Зокрема не надано доказів того, що позивач отримував ці кошти та укладав договір кредиту. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Все вищевикладене вказує на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. Окрім цього, нотаріусу не було надано відомості про те, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. Відсутність цих документів свідчить про те, що стягувачем не було у повному об`ємі надано документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172. При цьому відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Разом із тим відповідач ігноруючи Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, якою було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», застосував нечинні норми. Позивач просив: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.11.2021 р. №10736 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., яким проводилось стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 33 600,00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 33 600,00 грн., які було безпідставно отримані, сплачений судовий збір та понесені інші судові витрати; стягнути з приватного виконавця Григорчука П.В. 3 360,00 грн., які було безпідставно отримані, сплачений судовий збір та понесені інші судові витрати. 16 травня 2024 року Дружківським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 20 травня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків. 22 травня 2024 року Дружківським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не прибули, надали заяву, в якій просили провести розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та відповідач приватний нотаріус Григорчук П.В., будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від нього на адресу суду будь-яких заяви чи клопотань не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. 22.11.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис №10736 щодо стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором №3767666 від 04.03.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» (правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги від 18.10.2021 №18/10/2021 є ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»), на користь стягувача - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», заборгованості в сумі 32 800,00 грн. Строк платежу за договором від 04.03.2021 р. №3767666 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.10.2021р. по 10.11.2021р. Сума заборгованості складає 32 800,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 22 800,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 800,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 33 600,00 грн. 02.12.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису №10736 від 22.11.2021. 02.12.2021р. у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 3 360,00 грн. 13.01.2022 року приватним виконавцем встановлено, що боржник перебуває у трудових відносинах з Регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та винесено постанову про передачу ВД на виконання до підприємства, установи, організації. Згідно з листом Начальника ОРГ № 4 СП «Покровської дистанції колії» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та наданого приватному виконавцю Григорчуку П.В. звіту про здійснення відрахування та виплати з [PERSON] , у період з лютого 2022 року по травень 2023 року заборгованість за постановою від 13.01.2022 року стосовно виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №10736 від 22.11.2021р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в розмірі 37 260,00 грн утримано в повному обсязі. Згідно інформації про виконавче провадження, отриманої 09.05.2024 року, 07.06.2023 р виконавче провадження [NUMBER] завершено. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд відзначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Не було надано доказів того, що нотаріусу були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості, хоча з`ясування дати виникнення заборгованості має важливе значення з метою виконання нотаріусом вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в аспекті додержання трирічного строку, встановленого цієї статтею. Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі договору, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. З урахуванням визнання в судовому порядку з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). У постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Суду не надано доказів того, що укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Разом із цим з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржникові про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 р. у справі №910/16664/18. Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021р. по справі №201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Крім того, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 26.10.2022 по справі №229/1026/21, що розглядалась за подібними правовідносинами, з огляду на суб`єктний склад спору (участь фізичної особи - приватного виконавця), предмет позову (повернення безпідставно набутого майна) та характер спірних правовідносин (приватно-правовий) Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Водночас, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 33 600,00 грн., та з приватного виконавця Григорчука П.В. 3 360,00 грн., оскільки судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, але лише той, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Оскільки рішення суду про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не набрало законної сили, то відсутні підстави для покладання на відповідачів зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки лише з моменту набрання цим рішенням законної сили, відповідачі будуть зобов`язані повернути позивачу грошові кошти, отримані за оспорюваним виконавчим написом. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 968,96 грн. за подання позову до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial