Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

30.05.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , а 23.07.2024 представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON] , та 15.11.2024 залучила до участі у справі Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області, з наступними вимогами: встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані\\ий за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,0623 га, з кадастровим номером 6321710100:01:007:0014, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На обґрунтування позову зазначено, що сім`я позивача та сім`я Дьякових, що проживала за адресою: [ADDRESS] , підтримували дружні стосунки. Деякий час [PERSON] виїжджав на інше місце проживання, і тоді позивач здійснювала догляд за матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. За відсутності її сина [PERSON] , похованням [PERSON] займалася позивач, яка й отримувала відповідну допомогу. [PERSON] померла вдома, за адресою: [ADDRESS] , лікарське свідоцтво про смерть отримала позивач. Крім того, вона утримувала зазначений вище будинок під час відсутності [PERSON] . Після повернення додому [PERSON] мав слабке здоров`я і просив позивача жити разом з ним. Шлюб [PERSON] з [PERSON] був розірваний 22.10.1991. З 2016 року позивач почала проживати разом з [PERSON] в [ADDRESS] . З того часу вони разом вели спільне господарство, побут, бюджет, спільними зусиллями доглядали за будинком та земельною ділянкою, а також здійснювали дії щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину за заповітом. До складу спадкового майна увійшли житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,0623 га з кадастровим номером 6321710100:01:007:0014, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Заходами з поховання [PERSON] займалася позивач, а також отримувала відповідну допомогу. На день смерті [PERSON] разом з ним ніхто не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично позивач проживала разом з ним з 2016 року. Після смерті смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,0623 га, з кадастровим номером 6321710100:01:007:0014, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С. М., після чого було заведено спадкову справу № 32/2023. Під час вчинення дій щодо пошуку кола спадкоємців приватним нотаріусом було встановлено про наявність заповіту, складеного на ім`я [PERSON] . В подальшому, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання [PERSON] їй було направлено лист з повідомленням про відкриття спадщини. Крім того, встановлено, що у спадкодавця є син [PERSON] , який проживає за межами території України. 10.05.2024 приватний нотаріус Сібільова С. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також зазначила, що спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла, а також і [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки вони не були зареєстровані на час смерті [PERSON] разом з ним та не подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії було зазначено, що позивачем не доведено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на протязі п`яти років до часу відкриття спадщини. У 2022 році [PERSON] бажав звернутися до нотаріуса, однак у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської армії на територію України, а також відсутності нотаріусів на місцях і закритих спадкових реєстрах, не мав можливості це зробити. Також, на початку лютого 2022 року, він загубив оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно під час збору першочергових речей, необхідних для евакуації. Вважала, що [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому вона є такою, що не прийняла спадщину. Відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину та неможливість документального підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.06.2024. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.06.2024 витребувано від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С. М. ( [ADDRESS] ) копію спадкової справи № 32/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 03.07.2024 до суду надійшла витребувана копія спадкової справи (а. с. 62-87). 23.07.2024 від представника позивача [PERSON] до суду надійшла уточнена позовна. 25.07.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, та відкладено підготовче засідання на 24.09.2024. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 24.09.2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:00 годину 24.09.2024. 24.09.2024 відкладено судовий розгляд справи через неявку учасників справи, що обумовлене коротким проміжком часу від закриття підготовчого провадження до часу судового засідання. 07.11.2024 у зв`язку з перебуванням судді Овдієнка В. В. у відпустці відкладено судовий розгляд на 15.11.2024. 15.11.2024 за клопотанням представника позивача [PERSON] залучено до участі у справі відповідача - Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області, та розгляд цивільної справи відкладено на 03.12.2024. 03.12.2024 належним чином повідомленні учасники справи на судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовну заяву підтримала. Представник відповідача 2 Маковецька К. О. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі. Відповідач [PERSON] ,\~яка повідомлялася\~повістками,\~направленими,\~у тому\~числі і\~рекомендованими листами,\~що повернулися\~не врученими\~з відмітками\~"за\~закінченням терміну\~зберігання",\~що підтверджується\~повернутими рекомендованими\~листами та\~відомостями відстеження\~Укрпошти (а.\~с.\~51,\~139-141,\~147-149,\~156-158,\~172-174),\~а також\~через оголошення\~про виклик,\~що розміщені\~на загально\~доступному офіційному\~веб-порталі\~Судової влади\~України (а.\~с.\~144,\~155),\~не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] . В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними є факт постійного проживання не менше як п`ять років на момент відкриття спадщини позивача разом з її [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 11, 12, 64). Згідно свідоцтву про смерть серія [NUMBER] , виданому 30.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в м. Змієві Харківської області (а. с. 15). З лікарського свідоцтва про смерть № 205 від 30.06.2011, вбачається, що позивач [PERSON] його отримала після смерті [PERSON] (а. с. 27). Даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00009183389 від 30.06.2011 підтверджується, що він виданий на запит [PERSON] , після смерті [PERSON] (а. с. 21). На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених 30.09.2016 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В., [PERSON] , [INFO] , отримав у спадщину після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] : житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0623 га (кадастровий № 6321710100:01:007:0014), наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташований житловий цегляний будинок літ. А-1, житл. пл. 44,80 кв.м, заг. пл. 67,70 кв.м, та надвірні будівлі: сарай літ. Б., вбиральна літ. В., гараж літ. Г., огорожа № 1, 2; земельну ділянку площею 0,0623 га (кадастровий № 6321710100:01:007:0014), що розташована в [ADDRESS] , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Реєстрові № № 1-949, 1-951 (а. с. 16, 18, 78 зворот, 79 зворот). Даними інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 69821169 від 05.10.2016, № 69822721 від 05.10.2016, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387298175, підтверджується, що проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (а. с. 17, 19, 100). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що він складений на [PERSON] (а с. 101-105). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 13.09.2022 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років в м. Змієві Чугуївського району Харківської області (а. с. 14, 65). З лікарського свідоцтва про смерть № 36/15 від 09.09.2012, вбачається, що позивач [PERSON] його отримала після смерті [PERSON] (а. с. 28). Відповідно до довідок відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1088 від 08.06.2023, № 975 від 10.05.2024, разом з померлим [PERSON] , [INFO] , на день його смерті, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , ніхто не був зареєстрований (а. с. 20, 74, 83). Даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00036820933 від 13.09.2022 підтверджується, що він виданий на запит [PERSON] , після смерті [PERSON] (а. с. 22). 07.06.2023 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. було заведено спадкову справу № 32/2023 після подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] (а. с. 23, 63 зворот). Так, під час вчинення нотаріальних дій було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 23 серпня 2021 року склав заповіт, за яким все своє майно заповідав [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М., реєстровий № 1698 (а. с. 41, 70 зворот). Відомостями паспорта громадянина України [NUMBER] , довідки відділу центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/839 від 31.05.2024, довідки ГУ ДМС України в Харківській області № 6301.6.3-10876/63.3-23 від 19.06.2023, підтверджується, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 42, 43, 47, 75). 19.06.2023 приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільова С. М. направила листа [PERSON] з повідомленням про заповіт, складений [PERSON] на її ім`я, а також роз`яснено право на звернення до суду з позовом щодо надання додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки у встановлений законом строк вона не звернулася з відповідною заявою. Лист був вручений 28.06.2023 батьку [PERSON] - Непишному (а. с. 76). З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00044929243 від 09.05.2024 вбачається, що померлий [PERSON] у період з 17.02.1979 по 22.10.1991 перебував у шлюбу з [PERSON] (а. с. 77). Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , складеного 19.07.2024 за замовленням позивача [PERSON] , вартість майна складає - 197 700 грн 00 коп. (а. с. 106-137). Даними акта обстеження, складеного 15 травня 2024 року депутатом Зміївської міської ради Стадніковим Г. А., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , під час перевірки за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що вказаний будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] з 2016 року по день смерті проживала разом [PERSON] однією сім`єю, вела спільне господарство, мала з померлим спільний бюджет, несла спільні витрати та здійснювала догляд за останнім (а. с. 26). Таким чином, позивач [PERSON] проживала разом з померлим [PERSON] починаючи з 2016 року і на день його смерті. За відомостями, наданими Зміївською міською радою, ніхто крім [PERSON] за зазначеною вище адресою не був зареєстрований. Позивачем надані оригінали квитанцій щодо утримання домоволодіння [ADDRESS] , з яких вбачається, що зазначені послуги сплачувалися від імені [PERSON] , проте оригінали перебували у [PERSON] (а. с. 29-40). З постанови приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С. М. № 200/02-31 від 10.05.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] ні [PERSON] як спадкоємець першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України, ні [PERSON] як спадкоємець за заповітом, не прийняли, оскільки не були зареєстровані зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою та не подавали заяв про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений судом строк. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0623 га, кадастровий номер 6321710100:01:007:0014, та розташованій на ній житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з недоведенням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 24, 25, 85, 86). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , її представника [PERSON] , на спростування яких відповідачами будь-яких заперечень не подано, які оцінені в сукупності з відомостями, що містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідачами не надані. Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за законом, позивач мав підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження. Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Водночас, суд зазначає, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а цей факт розглядається судом як обставини, що підлягають доказуванню для вирішення по суті спору щодо права на спадщину. Позивачем надано докази того, що вона постійно проживала із спадкодавцем однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим має право на спадкування за законом у четверту чергу, прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] немає, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Відповідачем [PERSON] не здійснено заходів щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, що також встановлено приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved