Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Просять суд стягнути з відповідача на користь Департаменту надміру виплачені кошти по державній соціальній допомозі одинокій матері в розмірі 4196,66 грн та сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.06.2010. Згідно з пунктом першим постанови КМУ від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання державної соціальної допомоги» відповідачу було продовжено виплату державної допомоги автоматично, яку виплачено за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в розмірі 4196,66 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. 07.07.2020 [PERSON] звернулась із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, однак відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632 не мала права на отримання державної соціальної допомоги. Рішенням позивача від 10.08.2020 визначено розмір надміру виплачених коштів допомоги на дітей одиноким матерям [PERSON] з 01.07.2020 по 31.07.2020, які підлягають поверненню. Відповідача повідомлено про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям на рахунок Департаменту. Однак на даний час надміру виплачені кошти державної допомоги в добровільному порядку не повернутою. 02 січня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерували до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відзив на позов не надіслала. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.06.2010. Згідно з пунктом першим постанови КМУ від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання державної соціальної допомоги» відповідачу було продовжено виплату державної допомоги автоматично, яку виплачено за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в розмірі 4196,66 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. 07.07.2020\~ [PERSON] \~звернулась із\~заявою про\~призначення державної\~соціальної допомоги\~на дітей\~одиноким матерям,\~однак відповідно\~до Порядку\~обчислення середньомісячного\~сукупного доходу\~сім`ї (домогосподарства)\~для усіх\~видів державної\~соціальної допомоги,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~22.07.2020\~№ 632\~не мала\~права на\~отримання державної\~соціальної допомоги. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Рішенням позивача від 10.08.2020 визначено розмір надміру виплачених коштів допомоги на дітей одиноким матерям [PERSON] з 01.07.2020 по 31.07.2020, які підлягають поверненню. Відповідача повідомлено про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям на рахунок Департаменту. Однак на даний час надміру виплачені кошти державної допомоги в добровільному порядку не повернутою. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула тайно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому те майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь Департаменту нарахованої та виплаченої державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 4196,66 грн. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по- перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17. Таким чином, повернення надмірно сплаченої суми державної соціальної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. В заявах про призначення соціальної допомоги відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 86 від 25.05.2023 року. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved