Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року у цивільній справі №338/133/24 відмовлено у задоволенні\~позову [PERSON] \~до [PERSON] \~ про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28.07.2023 року, що зареєстроване в реєстрі за №789 і видане [PERSON] на житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS] , та про визнання за [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами. \~Після ухвалення судом рішення, 20 вересня 2024 року та 24 вересня 2024 року представниками сторін [PERSON] та [PERSON] було подано заяви у яких представники сторін клопотали про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених судових витрат. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Круць В.М. у поданому клопотанні просив стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] 30000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, яка була надана ним. Представник позивача [PERSON] адвокат Івасишин З.З. у поданому клопотанні зазначає, що сума витрат понесених [PERSON] на правову допомогу складається з 2511,20 гривень судового збору та 33000 гривень витрат на правничу допомогу. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяви та додані до них документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків. Встановлено, що 25 січня 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача Богородчанська державна нотаріальна контора, Богородчанська селищна рада, староста села Маркова Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області Савчин Василь Дмитрович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, Відповідно до квитанції № HЗХ-Н7Т4-6ЗВЗ-Н24А від 24 січня 2024 року ним оплачено 2511,20 судового збору (а.с.3). Рішенням від 16 вересня 2024 року у задоволенні\~позову [PERSON] відмовлено.\~ При ухваленні рішення суд про розподіл судових витрат не вказав. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову [PERSON] судом було відмовлено, то понесені ним витрати відшкодуванню не підлягають. Щодо відшкодування понесених відповідачем витрат суд зазначає, що представником відповідачки [PERSON] на обгрунтування поданого клопотання подано додаткову угоду №1 до договору по надання правової допомоги, не засвідчену копію квитанції №11/04/2024 від 11 квітня 2024 року про оплату [PERSON] 30000 гривень на підставі договору про надання правової допомоги №18/11/23 у рамках справи №338/133/24. Безпосередньо самого договору №18/11/23 суду не було подано. Крім того, у ордері про надання правової допомоги від 26.03.2024 року, копія якого була подана адвокатом Круцем В.М. у судовому засіднні 26.02.2024 року, зроблено посилання на договір про надання правової допомоги №19/11/23, який теж до матеріалів справи не долучався. Відповідно до ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки суду стороною відповідача не було подано на виконання вимог ст.134 ЦПК України попереднього розрахунку суми судових витрат, фактично до закінчення судових дебатів не подано договору про надання правничої допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, то суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed