Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із вказаним позовом в якому просить припинити громадянину Російської Федерації [PERSON] (громадянин Російської Федерації, документований паспортом громадянина російської федерації серії [NUMBER] , виданий 08.08.2002 Федорівським ВМ УВС Сургутського району Ханти-Мансійського автономного округу-Юірі Тюменської області), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6525481500:03:001:0062 площею 2,0901 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хрестівської сільської територіальної громади Каховського району Херсонської області (раніше Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області), право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2014 за номером 5456178 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 12636014 від 24.04.2014 року) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. В обґрунтування позову заявник зазначив, що 22.04.2014 року державним реєстратором Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області Ремішевським О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, з кадастровим номером 6525481500:03:001:0062 площею 2,0901 га, територія Хрестівської сільської територіальної громади Каховського району, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 24.04.2014 Реєстраційною службою Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВК №433427 від 13.03.2008 спадкоємцем 1/2 частки майна померлої [PERSON] є громадянин російської федерації [PERSON] . При цьому спадкове майно складається з земельної ділянки площею 4,18 га, розташованої на території Хрестівської сільської ради Чаплинського (нині Каховського) району Херсонської області з кадастровим номером 6525471500:04:035:0009, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №077937, виданого Чаплинською райдержадміністрацією Чаплинського району Херсонської області 30.03.2005 на підставі розпорядження голови Чаплинської райдержадміністрації від 24.02.2005 №103. Спадкоємицею іншої 1/2 частки майна померлої [PERSON] є [PERSON] . В подальшому [PERSON] надав згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 6525471500:04:035:0009 площею 4,18 га, розташованої на території Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, 1/2 частина якої йому належала. Вказане підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 22.03.2014 серії 86 АА 1352665. В результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6525471500:04:035:0009 площею 4,18 га утворено земельну ділянку з кадастровим номером 6525481500:03:001:0062 площею 2,0901 га, право власності на яку, відповідно до даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.04.2014 зареєстровано за [PERSON] . Вказану земельну ділянку 21.05.2014 громадянкою Російської Федерації [PERSON] передано за договором оренди землі б/н, виданого 08.05.2014, в оренду ТОВ «Торговий дом «Долинское». В подальшому 01.09.2015 до договору оренди сторонами укладено додаткову угоду та визначено строк дії договору до 31.12.2035 з правом пролонгації. Разом з цим, прокуратурою виявлено порушення статей 13, 14, 41 Конституції України, статей 80,81,145 ЗК України при володінні зазначеною земельною ділянкою, що на думку позивача є підставою для припинення права власності відповідача на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Від відповідача не надійшов відзив на позовну заяву. 10 квітня 2024 року від представника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Новікова М.М. надійшли додаткові письмові пояснення в яких він зазначав, що відповідно до фактичних обставин і змісту позовної заяви у справі прокурором помилково зазначено про вчинення бездіяльності Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області щодо не звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки відповідача. Вказав, що в умовах воєнного стану в Україні, має місце відсутність нормативно-правового врегулювання питання порядку перевірок наявності громадянства України у власників земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які набули права власності на них до 01 липня 2021 року, для подальшого вирішення питання конфіскації земельних ділянок у судовому порядку. У пункті а) частини першої статті 130 ЗК України зазначено, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть громадяни України, а не іноземці. Відповідно до статті 145 ЗК України в чинній редакції, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. У разі порушення вимог статті 130 цього Кодексу щодо граничної площі земель сільськогосподарського призначення, що можуть перебувати у власності однієї особи, земельні ділянки, площа яких перевищує зазначені граничні розміри, конфіскуються за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до фактичних обставин справи відповідачем як іноземцем не вчинено дії щодо відчуження спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у продовж року з моменту їх реєстрації за собою. Таким чином, в його діях наявне триваюче цивільне правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 145 ЗК України у вигляді конфіскації земельної ділянки з подальшим продажом на земельних торгах. Відповідно до викладеного Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області не заперечує щодо задоволення позовної заяви прокурора у справі з урахуванням відсутності бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області у питанні припинення права власності відповідачу на земельну ділянку сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації. Прокурор Зелінка Л.О. на судовому засіданні просив задовольнити позов пояснивши, що відповідач має іноземне громадянство тому зобов`язаний був здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки громадяни іноземних держав не мають право володіти земельними ділянками сільськогосподарського призначення. На судове засідання представник ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Новіков М.М. не з`явився. На судове засідання представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское» не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщеним належним чином у спосіб передбачений ЦПК України. Відповідач на судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщеним належним чином у спосіб передбачений ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини наведені сторонами, суд дійшов таких висновків. 22.04.2014 державним реєстратором Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області Ремішевським О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, з кадастровим номером 6525481500:03:001:0062 площею 2,0901 га, територія Хрестівської сільської територіальної громади Каховського району, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 24.04.2014 Реєстраційною службою Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВК №433427 від 13.03.2008 спадкоємцем 1/2 частки майна померлої [PERSON] є громадянин російської федерації [PERSON] . При цьому спадкове майно складається з земельної ділянки площею 4,18 га, розташованої на території Хрестівської сільської ради Чаплинського (нині Каховського) району Херсонської області з кадастровим номером 6525471500:04:035:0009, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №077937, виданого Чаплинською райдержадміністрацією Чаплинського району Херсонської області 30.03.2005 на підставі розпорядження голови Чаплинської райдержадміністрації від 24.02.2005 №103. Спадкоємицею іншої 1/2 частки майна померлої [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до листа прокуратури від 14 січня 2024 року № 52/17-24 встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації спірної земельної ділянки за громадянином іноземної держави, з метою встановлення наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із запитом про те, чи проводилися останнім відповідні перевірки щодо правомірності набуття відповідачем права власності на вказану земельну ділянку, правомірності її використання та щодо вжитих заходів з її конфіскації. Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Херсонській області «Щодо проведення перевірок» від 24.01.2024 року останнє повідомило, що у нього відсутні правові підстави для проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) у формі перевірок, в зв`язку з чим немає правових підстав вважати, що захист інтересів держави не здійснено або неналежним чином здійснено. Відповідно до листа прокуратури від 29.02.2024 року № 52-14-24 встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації спірної земельної ділянки за іноземним громадянином, а також зважаючи на не вжиття заходів реагування щодо цього з боку ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, у порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» попередив останнього про намір подати в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області позов про конфіскацію земельної ділянки. Таким чином, вищенаведеними доказами, у їх сукупності підтверджено, що відповідач, як іноземець, набув право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 22.04.2014 року та станом на час звернення до суду перебуває у його власності. Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно з частиною першою статті 3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також частиною другою статті 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас частиною четвертою статті 81 ЗК України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно зі статтею 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved