Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що 21.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3688469, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 11000 грн., а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Нготомість відповідач свої зобов"язання задоговором не виконав. 21.02.2024 ТОВ «Лінеура Україна та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторинку №21/02/2024, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна» включно і до [PERSON] за кредитним договором від 21.05.2023. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Кредит-капітал», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 62039,15 грн. та сплачений судовий збір. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 30.10.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач копію ухвали суду отримав 13.11.2024 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило, отож підстав для відкладення розгляду справи немає. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 21.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3688469. Даний Договір підписаний порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.1.2-1.3 Договору відповідачу надано кредит у сумі 11000грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна ставка - 2% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; знижена ставка - 2% в день та застосовується на відповідних умовах вказаних у Договорі. Детальні терміни повернення кредиту та процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Графік платежів). Графік розраховується за зниженою процентною ставкою , виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки згідно умов Договору (а.с.18-29). Окрім того, у матеріалах справи містяться Анкета- опитувальник клієнта та Паспорт споживчого кредиту підписані електронними підписами з одноразовим ідентифікатором, відповідачем [PERSON] та в яких містяться персональна дані позичальника, викладені умови надання кредитних коштів, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.31-32). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» про успішність операції (а.с.33). Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №3688469 від 21.05.2023 (а.с.26 зворот). Згідно розрахунку заборгованості по договору №3688469 від 21.05.2023 наданого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» у [PERSON] існує заборгованість у розмірі 62039,15 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10999,98 грн; заборгованості за відсотками - 50379,20 грн. (а.с.34-39). 21.02.2024 ТОВ «Лінеура Україна`та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21/02/2024, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та відповідно до Акту приймання-передачі та Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 21.02.2024 отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №3688469 у розмірі 62039,15грн. (а.с.42-49). ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направлено [PERSON] досудову вимогу від 21.10.2024 про необхідність сплати заборгованості на рахунок нового кредитова, однак вона не була виконана відповідачем (а.с.51). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 21.05.2023 Договору споживчого кредиту №3688469. [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 11000грн. і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку товариству не повернуті, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с.63) необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved