Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову зазначено, що 13 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №13.04.2023-100001092 шляхом підписання пропозиції та заявки, на таких умовах: сума кредиту - 6000 грн.; строк, на який надається кредит - 70 днів. Процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на яку надається кредит, комісія - 15% від суми кредиту, що становить 900,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало шляхом надання [PERSON] кредиту відповідно до умов укладеного кредитного договору в сумі 6000,00 грн., а відповідачка у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасила заборгованість за кредитом, відсотками і комісією відповідно до умов договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобов`язань, на 21 червня 2023 року утворилася заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 12 947,94 грн., з яких 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6047,94 грн. - заборгованість по процентах; 900,00 грн. заборгованість за комісією. Відзив на позовну заяву від відповідачки не надходив. Ухвалою судді від 09 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 06 листопада 2024 року, яке через першу неявку відповідачки відкладено на 03 грудня 2024 року Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про слухання справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву на позовну заяву не подала, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] було укладено електронний кредитний договір №13.04.2023-100001092 шляхом підписання пропозиції на укладення кредитного договору (оферти), анкети та заявки на отримання споживчого кредиту. Цим договором передбачені наступні умови кредитування: дата надання/видачі кредиту - 13 квітня 2023 року, сума кредиту - 6000,00 грн; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 21 червня 2023 року; процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит; комісія за надання кредиту - 900,00 грн., неустойка - 60,00 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором Т224. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 6000,00 грн., шляхом перерахування цієї суми на платіжну картку, що підтверджується квитанцією ID платежу 2278539168 від 13 квітня 2023 року, сформованою через систему платежів LiqPay. За довідкою-розрахунком про стан заборгованості, заборгованість за кредитним договором №13.04.2023-100001092 від 13 квітня 2023 року позичальника [PERSON] становить - 12 947,94 грн., з яких: основний борг - 6000,00 грн., проценти за користування кредитом за період з 13 квітня 2023 року по 21 червня 2023 року 6047,94 грн., комісія -900,00 грн. З заявки на отримання споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] підписала заявку на отримання кредиту, чим підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних нею умов кредитування, в тому числі розмір кредиту, процентна ставка за користування кредитом, розмір відсотків, розміри комісії, відповідальність за порушення умов договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2023 відповідачка підписала заявку про приєднання до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), поданої ТОВ «Споживчий центр». Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та електронним підписом, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, зокрема орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних позичальником умов кредитування, у тому числі розмір кредиту, процентна ставка за користування кредитом, розмір відсотків, розміри комісії, а також відповідальність за порушення умов договору, тощо. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. на картковий рахунок. Також судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за цим кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало своєчасно і повністю, надававши відповідачці кредиті кошти. З наданої позивачем інформації за укладеним договором вбачається, що з 13 квітня 2023 року відповідачка користується кредитними коштами, прострочила виконання зобов`язання на погашення заборгованості та на момент подачі позову до суду має заборгованість за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачкою порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування відповідно до умов кредиту, оскільки кредит нею не повернуто, проценти не сплачені. Крім того, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 6 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6047,94 грн. заборгованості по процентах, 900,00 грн. заборгованості за комісією. Всього на загальну суму 12 947,94 грн. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновну про задоволення позову, з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати в сумі 2 422, 40 грн. оплаченого судового збору.

Outcome: approved