Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просить: Встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , як сином та батьком. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право приватної власності у порядку спадкування за законом після смерті батька- [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 5,43 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 358324, який виданий 10.01.2006 року, зареєстрований за № 010652400020, кадастровий номер 5122784000:01:002:0268. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право приватної власності у порядку спадкування за законом після смерті батька- [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті брата - [PERSON] , який помер [INFO] , на дві третини земельної частки (пай), розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колективної власності КСП «Новомиколаївське», яка за життя на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0254711, який зареєстрований 28 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 5279, належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняли [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , проте за життя не оформили своїх спадкових прав. Заявник стверджує, що за життя [PERSON] на праві власності належала земельну ділянку площею 5,43 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 358324, який виданий 10.01.2006 року, зареєстрований за № 010652400020, кадастровий номер 5122784000:01:002:0268. За життя [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0254711, який зареєстрований 28 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 5279, належала земельну частку (пай), розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колективної власності КСП «Новомиколаївське». [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 04.10.2024 року державним нотаріусом Суворовської районної державної нотаріальної контори м. Одеси видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не оформили своїх спадкових прав до майна [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] . Інші спадкоємці до майна [PERSON] , 1956 р.н. окрім [PERSON] відсутні. Сторони у судове засіданні не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що за життя [PERSON] на праві власності належала земельну ділянку площею 5,43 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 358324, який виданий 10.01.2006 року, зареєстрований за № 010652400020, кадастровий номер 5122784000:01:002:0268. За життя [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0254711, який зареєстрований 28 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 5279, належала земельну частку (пай), розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колективної власності КСП «Новомиколаївське». [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 04.10.2024 року державним нотаріусом Суворовської районної державної нотаріальної контори м. Одеси видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не оформили своїх спадкових прав до майна [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] . Інші спадкоємці до майна [PERSON] , 1956 р.н. окрім [PERSON] відсутні. З матеріалів спадкової справи № 252Б/2024 заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] встановлено, що інших спадкоємців крім [PERSON] не має. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК Українипередбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно\~\~є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту "г" ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3\~ст. 152 Земельного кодексу України. Відповідно до\~ст. 125 Земельного Кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно\~не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, за винятком випадків, на які поширюється дія п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України". Разом із тим, відповідно до п. 1\~Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України" рішення\~про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняття органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"\~є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавцем в разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3\~ст. 116 ЗК України). Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно\~ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування про завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Крім того, суд звертає увагу на те, що право на земельний пай (частку) вперше було закріплено Земельним Кодексом України в редакції 1992 року. Зокрема, згідно зі ст. 5 цього Кодексу, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості) в розмірі середньої земельної частки, яка обчислюється шляхом поділу земель підприємств, що підлягають приватизації на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають у селі, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Цим же Кодексом передбачалось, що право на земельну частку могло передаватися у спадщину і продаватися. Правовий режим земельного паю (частки) визначений Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Серед іншого, Указ установив, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Форма сертифікату на право на земельну частку пай і зразок книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011 року № 177 затверджений Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, відповідно до п.2 якого для визначення розмірів майнових паїв членів підприємств необхідно: затвердити Положення про порядок паювання майна; скласти список осіб, які мають право на майновий пай; визначити індивідуальні майнові паї. Відповідно до п.4 цього Порядку встановлений вичерпний список осіб, які мають право на майновий пай до якого включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. До цього списку, серед іншого, можуть бути включені і спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується співвласниками. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] у встановленому законом порядку набула право на земельну частку (пай), площею розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колективної власності КСП «Новомиколаївське», і це право посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0254711, який зареєстрований 28 серпня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 5279. Відтак, це право підлягає успадкуванню Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги, що заявник вичерпав можливість довести належними доказами факт родинних відносин іншим, позасудовим способом, оскільки у свідоцтві про народження заявника у графі «Батько» визначений прочерк. В судовому засіданні судом допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які показали суду, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Таким чином суд вважає, що даний факт доведений. Суд вважає, що прийнявши спадщину після смерті дружини [PERSON] , [PERSON] став власником земельної частки (паю), яка є предметом спору у даній справі, а не оформлення за життя своїх спадкових прав не є підставою для відмови у позові. Оскільки спадкоємець не має можливості у нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, то тільки в судовому порядку він має можливість захистити своє право. \~ \~ \~ \~Суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved