Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, за участю заінтересованої особи Південноукраїнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оголошення [PERSON] , [INFO] , уроженця Ср. Хороли Зерноградського району Ростовської області, померлим. В обґрунтування\~заяви зазначила,\~що вона\~є дочкою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який 01.12.2006\~року поїхав\~на заробітки\~до Західної\~України,\~і не\~повернувся.\~У 2007\~році він\~зателефонував її\~матері та\~просив кошти\~у борг,\~проте вона\~відмовила.\~При цьому\~не повідомив\~про своє\~місце перебування.\~04.04.2016\~року рішенням\~Южноукраїнського міського\~суду Миколаївської\~області [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім. Рішення суду набрало законної сили 16.04.2016 року. Також заявниця зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Оскільки з 2004 року заявниці нічого невідомо про її батька, так як від останнього не було жодної звістки та його місцезнаходження невідомо, припускає, що він помер. Вказує, що оголошення батька померлим необхідне їй для вступу у спадщину. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.04.2016 року [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім. Місцезнаходження [PERSON] на даний час невідоме, а оголошення його померлим необхідне заявниці для оформлення спадкових прав. Свідок [PERSON] надала пояснення в яких вказала, що знайома з заявницею, також була знайома з її матір`ю, оскільки проживали в одному багатоквартирному будинку. Пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який не проживав більше 20 років зі своєю сім`єю, на даний час місце його перебування невідоме. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON] є батьком заявниці та вже більше 20 років не проживає за місцем свого проживання, місце його перебування їй невідоме. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Таким чином, суд з`ясував обставини справи, дійшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , оскільки він відсутній за місцем свого постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше трьох років. Частиною 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Outcome: approved