Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

[PERSON] - представник [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 14 грудня 2010 року, батьками дитини записані відповідно позивач та відповідач у справі. Однак в подальшому у 2013 році відносини між сторонами розірвано, фактично припинено. 03 червня 2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що того ж дня складно відповідний актовий запис № 1157 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Зазначає, що з моменту припинення відносин з [PERSON] дитина постійно проживає з матір?ю, знаходиться на її утриманні. Зауважує, що відповідно до висновку судово-медичного дослідження (обстеження) психолога № 199-2020 від 27.02.2020 КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, проведеного з дитиною [PERSON] , останній відображує чітко всіх членів сім?ї, при цьому ототожнюючи вітчима з батьком, а також описує їх з явним проявом відчуття любові та піклування. Дитина вербально висловлює базову довіру до батька (вітчима). У висновку психологом надано позитивну характеристику психологічного стану [PERSON] . Згідно характеристики, виданої Полтавським приватним навчально-виховним комплексом «Паросток» Полтавської області, [PERSON] має високий рівень розвитку психічних процесів та високий рівень навчальних успіхів. Хлопчика виховує мати, завжди цікавиться його успіхами, готова до продуктивної співпраці в педагогічних питаннях. Дитина доглянута, завжди чиста, хворіє рідко. В свою чергу навчальний заклад не володіє інформацією про участь батька у житті дитини, він ніколи не відвідував школу, з ним не знайомі ні вчителі, ні адміністрація. Враховуючи викладене, оскільки відповідач безвідповідально ставиться та нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина, жодних спроб на відновлення відносин з сином не робив, свідомо не бажає виконувати батьківські обов`язки, тому на думку представника позивача є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] 23 жовтня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Зуб І. Г подав відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав по справі № 638/5135/23. Відзив мотивовано тим, що в період з 2012 по 2016 рік дитина постійно проживала за місцем мешкання батьків відповідача: батька - [PERSON] (1951 року народження) та мати - [PERSON] (1955 року народження), що є дідусем та бабусею дитини, за адресою: [ADDRESS] у приватному будинку. Зазначає, що у вказаний період мати дитини перебувала на навчанні у м. Київ. Відповідач здійснював безпосереднє виховання сина та повністю опікувався його життям, забезпечував дитину усім необхідним, здійснював лікування та звертався, у разі хвороб до лікувальних закладів. Дитина перебувала на обстеженнях та лікуванні у Центрі дитячого здоров?я «РАДУГА». Восени 2016 року без погодження та відома з відповідачем та його батьками, позивачка забрала дитину. В подальшому було встановлено, що відповідачка переїхала до Полтавської області і проживає там по теперішній час. З цього періоду сторони припинили відносини, разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, малолітній син сторін з 2016 року перебуває з матір?ю. За наявною інформацією дитина з матір?ю та її чоловіком [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається у ПНВК «Паросток» (м. Полтава, Полтавська область). Зауважують, що питання щодо вибору навчального закладу та дозвіл на зарахування дитини до ПНВК «Паросток» з відповідачем не погоджувався. На теперішній час позивачка перешкоджає нормальним взаємовідносинам та контактам відповідача з дитиною (перешкоджає зустрічам, телефонним контактам та іншим варіантам спілкування). На численні прохання відповідача та його батьків зустрітись з дитиною позивачка надає відмову та ухиляється від спілкування під різними надуманими причинами. Нормальні відносини спілкування батька з сином за сприянням матері почали обмежуватись з 2017 року. У 2017 році відповідач ще мав змогу зустрічатись з сином (відвідував разом з сином та бабусею і дідусем кафе, принагідно спілкувався по телефону). В подальшому зв?язок з дитиною був повністю обмежений позивачкою. Численні звернення до позивачки та її чоловіка з приводу можливості спілкування з дитиною постійно відхилялися. Зв?язок з позивачкою з цього питання, навіть при тому, що відповідач справно сплачує аліменти, втрачений з ініціативи позивачки. Дитина на сьогоднішній день зареєстрована, за місцем реєстрації батька, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач всупереч діям позивачки завжди цікавився успіхами дитини у школі, її станом здоров?я. У зав?язку з перешкодами позивачки у спілкуванні з дитиною, відповідач будь - якими засобами намагається тримати зав?язок з дитиною. Так, через бабусю дитини - [PERSON] , додатково просив позивачку тримати зв?язок з дитиною, намагався надати можливість їх спілкуванню та спілкуванню дитини з бабусею та дідусем. В підтверджения цього зазначає, що [PERSON] постійно телефонувала позивачці з приводу нормалізації взаємовідносин, однак остання ігнорує телефонні контакти. Численні смс-повідомлення [PERSON] , за проханням відповідача: вітання, вирішення питань щодо турботи, пропозиції виховання онука, можливість всілякої допомоги та бажання вийти на контакт з позивачкою умисно ігнорувались. Отже, відповідач вчинив всі можливі дії, направлені на спілкування з дитиною, приділяє увагу сину та цікавиться його життям. У відповідача відсутні можливості спілкування із сином через протидію позивачки, яка вигадує формальні обставини, які перешкоджають побаченню із дитиною. З урахуванням особи відповідача, та з метою забезпечення найкращих інтересів неповнолітнього, щоб не позбавляти його батька взагалі, а також з огляду на наміри відповідача підтримувати спілкування із сином, вважають, що підстав для позбавлення батьківських прав, передбачених статтею 164 СК України, не встановлено, доказів з цього приводу позивачем не надано. Зазначають, що доказів доцільності позбавлення батьківських прав з боку органу опіки та піклування не представлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 червня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Зуб І.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав, просила їх задовольнити повністю. Пояснила, що з 2016 року із сином батько [PERSON] не бачився. Батько знав адресу, школу, де син навчається. Однак за цей час ніхто їм не телефонував, не шукав та жодного бажання спілкуватися не виявляв. Дитина має хронічні хвороби. Проте батько не цікавився життям, не знає вчителів, ні врачів, ані його тренерів, чим дитина цікавиться та займається. Дитина не знає його, взагалі не пам`ятає як він виглядає. З 03.06.2017 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має повноцінну сім`ю, ще з 2016 року вони проживають разом із [PERSON] , який повністю утримує родину, забезпечує дітей, дитиною [PERSON] , а також мають спільну дочку [PERSON] . Аліменти [PERSON] сплачував, але несвоєчасно, мав заборгованість. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Зуб І.Г. додав, що [PERSON] забезпечував, підтримував, навчав та виховував [PERSON] як свого рідного сина. Водночас, біологічний батько за 7 років навіть не виявив бажання зустрітися, за весь цей тривалий проміжок часу не ініціював встановити контакт з [PERSON] . Також судом була заслухана думка безпосередньо дитини, якому 14 років, який просив позбавити відповідача батьківських прав. Дитина [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має близькі теплі стосунки з [PERSON] , до якого ставиться як до свого рідного батька. Разом із тим, рідного батька він взагалі не пам`ятає, про нього він все забув, їхня зустріч була вже як вісім років тому назад. Після того він зустрітися не пропонував, не телефонував. Зазначив, що йому ближче [PERSON] , оскільки рідного батька немає в його житті, він про нього нічого не знає та не має до нього ніяких почуттів. Батько не цікавився його проблемами, ані захопленнями, чим він займається, не вітав зі святами жодного разу. Бабусю та дідуся він теж зовсім не пам`ятає. Наразі у нього повноцінна сім`я, в якій він має все необхідне. [PERSON] він називає та вважає своїм батьком. Зазначив, що він не має потреби в матеріальній допомозі батька, спілкуватися з ним також не бажає, тому що він для нього вже не є рідним. Має до нього негативне відношення, яке, як він зазначив, вже не зміниться. Просив суд позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задовольнити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] (мати), у період 2016 року, у той час була зайнята кар`єрою, ми допомагали глядіти за дитиною, намагались допомагати. Дитина залишалась з ними у с. Циркуни Харківської області. Батько виконував свої батьківські обов`язки. Приїжджав у село майже щотижня, цікавився життям сина. Згодом дитина пішла у приватну школу «Паросток» на Полтавщині, яку мати оплачувала. У серпні 2016 року [PERSON] приїхала та забрала дитину, сказала, що вона буде займатися дитиною. Вона, як мати, мала на це повне право, це відбулось за їхньою обопільною згодою, тобто, також зі згоди батька. Потім створила свою сім`ю. З 2017 року повністю обірвався зв`язок між батьком та дитиною з невідомих їй причин. Вони зверталися до превентивної поліції, Служби у справах дітей та до Голови сільради з приводу місцезнаходження дитини. Просила суд врахувати, що рідний батько є ціннішим, любить дитину та хвилюється. Батько спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягався. Батько аліменти сплачував, однак була затримки, у зв`язку із чим, зі сплати аліментів утворилась заборгованість. Батько має намір та бажання спілкуватись із сином, але мати не дозволяє. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав суду показання про те, що його син [PERSON] спиртні напої не вживає, не курить, коли жили разом він забезпечував сім`ю, носили подарунки. З приводу аліментів підтвердив той факт, що за півроку утворилась заборгованість, однак син не знав що існує рішення суду. Син тривалий час працює та постійно проживає в місті Києві, вже біля десяти років. До війни були активні спроби знайти та побачити дитину. Телефони дитини та матері заблоковані. У сина є сім`я, після того як і [PERSON] , він також одружився, має сина Матвія, якому наразі 4 роки. З позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до суду не звертались. Представник відповідача - адвокат Моргун А.О. у судовому засіданні проти позовних вимог про позбавлення батьківських прав заперечував. Надав пояснення про те, що стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п. 2 ч.1ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до ч.2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Отже у цій справі треба врахувати, що неможливість активної участі батька в житті дитини спричинена об`єктивними причинами, зокрема він проживає та працює у іншому місті, між ним та позивачкою існують неприязні стосунки, а отже, відсутні обставини свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив, зокрема у постановах від 30 січня 2023 року у справі № 710/1678/18 (провадження № 61-8345св22), від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23). Думка дитини не носить абсолютного характеру, зважаючи на малолітній вік та можливий психологічно-травматичний вплив на неї при встановленні обставин за її участі, а тому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси, що закріплено у частині третій статті 171 СК України. Саме лише висловлене бажання малолітньої дитини, не може бути безумовною підставою для позбавлення права батька на участь у її вихованні та піклуванні та не свідчить про те, що вказане відповідатиме якнайкращим інтересам малолітнього. Слід враховувати, що дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а тому важливо оцінити всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини. Верховний Суд зауважує, що оцінюючи доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходив із балансу інтересів дитини (збереження зв`язків дитини з батьком, враховуючи, що суд не встановив випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку) і батька (участь у прийнятті рішень у вихованні дитини). Враховуючи великий проміжок часу проживання дитини з матір`ю, виникають сумніви щодо спроможності дитини висловлювати свою думку вільно без жодного тиску з боку матері. Позивачем не представлено жодного доказу наявності фактів вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), а отже відсутні будь-які факти винної поведінки батьків відносно вказаних фактів. Вважає, що суд надав перевагу інтересам дитини над інтересами батька. В даному випадку спір щодо позбавлення батьківських прав стосується саме прав та обов`язків батька (відповідача), отже інтереси дитини не можуть бути вище над інтересами батька. У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 грудня 2006 року в справі «Хант проти України» зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Подібні правові висновки викладені й у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 8 квітня 2020 року у справі № 645/731/18; від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18; від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17; від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17; від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17; від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц; від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо й лише за наявності вини в їхніх діях. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20; від 3 серпня 2022 року у справі № 306/7/20; від 7 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20; від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Таким чином, суд має встановити всі фактичний обставини для правильного вирішення справи й визначити, в чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц. Аналогічна позиція сформульована в постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 713/63/17. Враховуючи той факт, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, то встановлення такої обставини як «злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків» є обов`язковим у такого роду спорах. Водночас, наприклад, наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.01.2019 р. у справі № 465/3694/14-ц; від 24.10.2018 р. у справі № 761/2855/17; від 17 червня 2021 р. у справі № 466/9380/17. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише у разі наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суди попередніх інстанцій не врахували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно доньки, позивачем не надано. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини заперечує проти позбавлення батьківських прав, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 р. у справі № 641/2867/17-ц. Директор Департаменту служб у справах дітей [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що, на виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками. Підтримують позовні вимоги матері дитини. Розгляд справи просить провести за відсутності представника органу опіки та піклування. Рішення по справі в частині визначення місця проживання дитини прийняти з урахуванням наданого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав в інтересах дитини. Вислухавши учасників справи, показання свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі проживали разом без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] , дитина проживає з 2017 року з матір?ю, позивачка перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, ці обставини визнано сторонами. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а. с. 30). З 03 червня 2017 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має повноцінну сім`ю, ще з 2016 року вони проживають разом із [PERSON] , який повністю утримує родину, забезпечує дітей, із дитиною [PERSON] , а також мають спільну дочку [PERSON] (а. с. 31). Відповідно до інформації Харківського приватно - виховного комплексу «Авторська школа Бойка» [PERSON] навчається у закладі з 02.12.2022. Мати [PERSON] багато уваги приділяє здоров?ю, освіті та вихованню сина. Постійно цікавиться його успіхами, підтримує тісний зв?язок з учителями та адміністрацією школи. Всі матеріальні витрати на утримання [PERSON] в школі забезпечує мати. Адміністрація школи та педагоги мають можливість спілкуватись тільки з матір?ю учня. З його батьком не знайомі. Cтаттею 19 СК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В зв`язку із встановленими обставинами, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - Департамент служб) розглянуто питання та, на виконання ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Служба у справах дітей підтримує позовні вимоги матері дитини. Так, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - Департамент служб) розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено. В Дзержинському районному суді м. Харкова розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Батько дитини - [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] . Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дитини. Відповідно до інформації Харківського приватного навчально - виховного комплексу «Авторська школа Бойка» [PERSON] навчається у закладі з 02.12.2022. Мати [PERSON] багато уваги приділяє здоров`ю, освіті та вихованню сина. Постійно цікавиться його успіхами, підтримує тісний зв`язок з учителями та адміністрацією школи. Всі матеріальні витрати на утримання [PERSON] в школі забезпечує мати. Адміністрація школи та педагоги мають можливість спілкуватись тільки з матір`ю учня. З його батьком, [PERSON] не знайомі. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №14» Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом фахівців поліклініки з листопада 2023. На прийом до лікаря - педіатра поліклініки [PERSON] приходив у супроводі матері [PERSON] , рекомендації лікарів по нагляду та лікуванню за хворою дитиною виконуються у повному обсязі. Інформації про здійснення батьківських обов`язків по догляду та лікуванню дитини батьком, [PERSON] поза межами компетенції закладу. Малолітній [PERSON] , [INFO] , надав свої письмові пояснення, в яких зазначив що підтримує мати, та просить позбавити батьківських прав батька, [PERSON] , так як він його не пам`ятає, бо не спілкувався із ним тривалий час. Також зазначив, що живе у повній родині, у нього все добре. Зараз батьком називає [PERSON] . Живе з вітчимом, мамою та сестрою. Представником батька дитини, [PERSON] , були надані пояснення та документальні підтвердження до матеріалів справи (оформлення висновку) щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . На прийом до спеціаліста Департаменту для надання пояснень також з`являлись бабуся та дідусь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що дуже люблять свого онука, дитина з 2012 по 2016 проживала із ними, після чого мати забрала онука та не надає можливості спілкуватись із ним їм та батько дитини. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія) на підставі наявних документів. Враховуючи викладене вище,

Outcome: partial