Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Ковалюха В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 липня 2022 року між ними було укладено шлюб, від якого дітей не мають; їх спільне життя не склалося, вони разом не проживають з травня 2024 року через різні погляди на життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем, сварки, взаємні образи, сімейні відносини між ними припинені, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, припинити шлюб через органи ДРАЦС відповідачка не бажає, а тому просить шлюб розірвати у судовому порядку. Позивач та його представник були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за вказаним у заяві засобом мобільного зв`язку, що підтверджується відповідною телефонограмою, та довідкою про доставку судових документів до електронного кабінету адвоката (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, представник позивача в наданій заяві від 02.12.2024р. просить розглядати справу в їх відсутність, заявлені вимоги підтримує й наполягає на їх задоволенні; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка належним чином та своєчасно повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи),але в судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до положень ч.1 ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 01 липня 2022 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Комаріською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. З травня\~2024\~року сторони\~разом не\~проживають,\~подружніх стосунків\~не підтримують,\~ведуть окреме\~господарство,\~спільних інтересів\~не мають,\~не спілкуються\~в обсязі\~сім`ї,\~примиритися не\~бажають,\~позивач наполягає на припиненні шлюбу, відповідачка відзиву на позов не подала та явку в судове засідання проігнорувала, що свідчить про її байдуже ставлення до існування шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яка кореспондує з п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Тому, суд не застосовує положення\~ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а існування шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідачка клопотань про надання строку на примирення не заявляла. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved