Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди, якої позивач зазнав внаслідок дій відповідача, у розмірі 50 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що, звертаючись із позовом до Дніпровського районного суду м. Києва ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у позові зазначила персональні дані [PERSON] - рік народження [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] та РНОКПП [NUMBER] . Як на підставу позовних вимог СК посилалась на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі № 755/16415/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та на поліс № АО/ 5912864 від 27 грудня 2019 року, що зазначено в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року. Проте, в даних документах відсутня інформація про РНОКПП [PERSON] . Отже, СК отримала інформацію по РНОКПП [PERSON] з невідомих джерел, оскільки інформація про персональні дані особи, а саме РНОКПП особи не можливо самостійно отримати з офіційної публічно доступної інформація, оскільки вказана інформація є конфіденційною і видається тільки на запит суд, поліції, прокуратури. Крім того, інформація про РНОКПП видається за інформації про дату народження особи та місце її реєстрації, оскільки ідентифікація особи без надання такої інформації неможлива, враховуючи наявність в Демографічному реєстрі осіб з однаковим ПІБ. Представник позивача вказала, що з 07 квітня 2023 року (постанова про арешт) по 29 травня 2024 року (постанова про зняття арешту з рахунків) [PERSON] був незаконно позбавлений права вільно, самостійно користуватись, розпоряджатись своїми власними коштами, які перебували на його рахунках. [PERSON] , коли дізнався про арешт рахунків, був фактично в шоковому стані, як нормальна людина він розумів, що нікому ніяких коштів не винен, що він залишився фактично без джерела існування. Він вимушений був доводити державному виконавцю, що він не боржником, що боржником є інша особа, яка мешкаю в м. Києві, і що РНОКПП належить йому, а не іншому [PERSON] . Адвокатом в інтересах [PERSON] направлялись запити до ГУ ДВС, Міністерства юстиції, приватних виконавців та інших державних виконавців, у яких перебували на виконанні виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , до Дніпровського районного суду для отримання копії судового рішення від 19 січня 2023 року, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУАП, до Регіонального сервісного центру МВС, що за [PERSON] не зареєстрований транспортний засіб, на якому інший [PERSON] (м. Київ) скоїв ДТП, до страхової компанії, щоб з`ясувати питання яким чином РНОКПП [PERSON] [NUMBER] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , міг бути зазначений в рішенні суду від 19 січня 2023 року та у виконавчому листі № 755/1857/22 від 19 січня 2023 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва. Весь цей час, більше року, [PERSON] знаходився у стані постійної нервової напруги. Тільки через рік вдалося встановити, що Страхова компанія надала до суду невірний РНОКПП [PERSON] . Тобто своїми діями працівники ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», вказавши невірні дані особи, яка внаслідок ДТП спричинила шкоду, позбавили [PERSON] , 1980 року народження, нормального життя протягом тривалого періоду. [PERSON] більше року щодня зазнавав моральних страждань, його честь та гідність були принижені, в Дії зазначена інформація, що він боржник по ВП № [NUMBER], банк, в якому відкритий рахунок [PERSON] отримав постанову державного виконавця від 07.04.2023 року про арешт коштів, які перебувають на рахунку і що [PERSON] є боржником, вважав [PERSON] ненадійним клієнтом, що також завдало моральних страждань, оскільки [PERSON] вимушений також доводити банку, що він не є боржником по виконавчому провадженню. Матеріальне та соціальне становища [PERSON] скрутні, оскільки він є інвалідом з дитинства та отримує невелику пенсію на картку, яка була заблокована банком. Фактично [PERSON] залишився без коштів для існування. Він був вимушений звертатися до родичів, друзів та знайомих по допомогу, моральну та фінансову, що також принижувало його честь та гідність та позбавило сну та спокою. Наразі [PERSON] має борги, які йому слід повертати через неправомірні дії Страхової компанії. [PERSON] вважає, що неправомірними діями працівників ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000, 00 грн та вважає такий розмір моральної шкоди справедливим. Крім того, [PERSON] вимушений був звернутись до адвоката про надання правничої допомоги, адвокат подавав запити до відповідних органів виконавчої влади та суду, для оплати послуг адвоката [PERSON]. вимушений звертатись до своїх родичів, знайомих для отримання грошових коштів. Представник відповідача у відзиві позов не визнав, заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що у тексті позовної заяви позивач вказує то на помилку, то на описку позивача, здійснену в позовній заяві до [PERSON] . Крім того, відповідно до самої позовної заяви та викладу фактичних обставин позивачем вбачається, що останній звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з приводу того, що його рахунки були неправомірно заблоковані державним виконавцем, і сам же позивач зазначає, що всі запити та заяви до суду були здійснені з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» задля здійснення виправлення у виконавчому листі. Крім того, ТДВ СК «Альфа-Гарант» зверталося до державного виконавця з заявою про зняття арештів з рахунків позивача та повернення виконавчого листа стягувачу. Сам же позивач не зазначає, що саме ним було вдіяно з моменту арешту його рахунків до моменту розблокування, окрім дзвінка в ТДВ СК «Альфа-Гарант» з відповідним повідомленням, та пізніше звернення до адвоката задля написання цього позову. Позивач, як мінімум мав право оскаржити рішення суду в апеляційній інстанції як заінтересована особа, чиї права та інтереси були порушені цим рішенням, чого не було зроблено позивачем. По-друге, позивач зазначає що його банківські рахунки були арештовані, [PERSON] був незаконно позбавлений права вільно, самостійно користуватись, розпоряджатись своїми власними коштами, які перебували на його рахунках, але не вказує як саме рахунки і в яких установах, чи були на тих рахунках грошові кошти та в якій сумі. Все це має значення у цій ситуації коли [PERSON] вимагає відшкодування моральної шкоди . Якщо на банківських рахунках були відсутні грошові кошти, то яким чином завдана моральна шкода. Позивач не надає відповідних доказів. Крім того, позивачем не надано жодного доказу який міг би встановити чи дійсно останній отримав які-небудь страждання, як він сам зазначає, перебував у шоковому стані, як це відобразилося на звичній життєдіяльності позивача, які борги має позивач перед родичами, як він сам зазначає, чим це підтверджується, чи звертався позивач до лікарів з приводу його тривожного, шокового, пригніченого стану, життя без сну. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 17 вересня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 20 вересня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 20 вересня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи. 23 вересня 2024 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. 09 жовтня 2024 року представник відповідача через Електронний суд подала відзив на позов. 30 жовтня 2024 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримує і просить задовольнити. 20 листопада 2024 року через Електронний суд представник позивача подала відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явилася, враховуючи завчасно подану заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, повідомлена про час, дату і місце слухання справи через Електронний суд, заяви по суті, окрім вищевказаних, або з процесуальних питань до суду не находили. Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною восьмою ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. ІІІ. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. 10 квітня 2023 року [PERSON] через «Дію» стало відомо, що накладено арешт на рахунки в банківських установах згідно постанови державного виконавця Дніпровського районного в м. Києві ВДВС від 07 квітня 2023 року, ВП № [NUMBER] про стягнення заборгованості на загальну суму 26 486,44 грн на користь ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». [PERSON] 11 квітня 2023 року звернувся до Дніпровського районного в м. Києві ВДВС із заявою про зняття арешту з рахунку [NUMBER] в АТ «Райффайзен Банк», на якій накладено арешт та вказав у заяві, що у постанові вказаний боржник [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , проте він [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , отже він не є боржником за вказаним виконавчим провадженням. Вказана заява зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчих проваджень по ВП № [NUMBER], що підтверджується інформацією з АСВП та копією заяви [PERSON] . Проте, відповіді на вказану заяву [PERSON] не отримав, у телефонному режимі державний виконавець Дніпровського районного в м. Києві ДВС повідомив, що арешт з рахунку не може бути знятий, оскільки у виконавчому листі вказаний РНОКПП боржника [PERSON] - [NUMBER] і виконавець на законних підставах наклав арешт на кошти боржника. [PERSON] телефонував страховій компанії «Альфа-Гарант» стосовно зняття арешту з рахунку та виправлення помилки в РНОКПП, який вказаний у виконавчому листі. Згідно з ЄРСР представником [PERSON] встановлено, що 19 січня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 755/1857/22, у вказаному рішенні є посилання на постанову по адміністративній справи № 755/16415/20 від 11 листопада 2020 року. З метою з`ясування зазначення страховою компанією, як позивачем у справі № 755/1857/22 у позові РНОКПП [PERSON] 01 вересня 2023 року адвокатом в інтересах [PERSON] подана заява до Дніпровського районного суду м. Києва про надання копії рішення суду від 19 січня 2022 року у справі № 755/1857/22 та копії постанови по адміністративній справи № 755/16415/20. Як виявилось у вказаній постанові та доданих до неї документів (протокол про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2020 року серія ДП Р18№ 001328, пояснення [PERSON] ) вказані наступні дані: [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , відомості про РНОКПП - відсутні. З постанови від 11 листопада 2020 року, якою [PERSON] визнано винним, слідує, що останній 21 вересня 2020 року, о 20:50 год., в м. Kиєві пo вул. Kapбишева, буд. 3 Б, керуючи, автомобілем «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ), рухаючись заднім ходом не впевнився в 6eзпеці pyxy, допустив наїзд на автомобіль «Citroen» (реєстраційний номер [NUMBER] ), що призвело до механічних пошкоджень. Накладено штраф у розмірі 340, 00 грн 22 вересня 2023 року адвокат на електронну пошту отримала копію рішення Дніпровського районного суду від 19 січня 2023 року у справі № 755/1857/22 за позовом ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. У рішенні вказано, що 27 грудня 2019 року між позивачем та ТОВ «Діас Україна» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5912864, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ). Внаслідок ДТП, яке сталось 21 вересня 2020 року, за участю автомобіль марки «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та автомобілем «Citroen» (реєстраційний номер [NUMBER] ), який належить [PERSON] , згідно з постановою від 11 листопада 2020 року [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, 02 листопада 2020 року [PERSON] отримав страхове відшкодування від ТдВ «Страхова компанія «Віді Страхування» у розмірі 19 282,44 грн, в свою чергу ТдВ «Страхова компанія «Віді Страхування» направила ТдВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» заяву про відшкодування страхових виплат, 21 грудня 2020 року ТдВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» перерахувала на рахунок ТдВ «СК «Віді Страхування» 19 005, 44 грн і тому просить з [PERSON] у порядку регресу стягнути 19 005, 44 грн, 5 000, 00 грн витрати за правничу допомогу, 2 481, 00 грн витрати за сплату судового збору. В резолютивній частині рішення вказано: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у відшкодування у порядку регресу шкоди, завданої 19 005, 44 грн, витрати на правничу допомогу 5 000, 00 грн, витрати за сплату судового збору 2 481, 00 грн. З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що 29 серпня 2023 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою та просило виправити помилку у виконавчому листі, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 27 лютого 2023 року на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року по справі № 755/1857/22 за позовом ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Заявник просить виключити з виконавчого листа відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника [PERSON] . В ухвалі від 14 вересня 2023 року Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1857/22 зазначено наступне: з тексту резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/1857/22 від 19 січня 2023 року, вбачається, що судом було вирішено позовні вимоги в точній відповідності до того, як вони були пред`явлені позивачем, та реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача [PERSON] в резолютивній частині рішення суду був зазначений у відповідності до вказаного в позові та який був відомий на час ухвалення судового рішення. Вказаною ухвалою суд ТдВ «СК «Альфа-Гарант» відмовлено у задоволенні заяви. З метою захисту прав [PERSON] , який не є боржником за виконавчим провадження № [NUMBER], представник подала заяву до Дніпровського районного у м. Києві ВДВС про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження з кодом доступу до АСВП. Після отримання вказаної постанови 01 вересня 2023 року, адвокатом направлено заяви до Дніпровського районного у м. Києві ВДВС заяви 18 вересня 2023 року, 20 жовтня 2023 року, проте відповідей на вказані заяви не було отримано. 03 листопада 2023 року представник [PERSON] направила скаргу до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з коштів [PERSON] . Згідно з відповіддю ЦМУ МЮ від 30 листопада 2023 року проведена перевірка дій державного виконавця у ВП № [NUMBER], якою встановлено, що 18 вересня 2023 року, 13 жовтня 2023 року, 20 жовтня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду в м. Києві представник [PERSON] направляла заяви про зняття арешту з рахунку [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» зверталось до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовлено у задоволенні заяви, отже дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунках боржника [PERSON] вчинені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». З Автоматизованої системи виконавчих проваджень представнику позивача [PERSON] стало відомо, що наявність ВП № [NUMBER], стягувач СК «ІНГО», боржник [PERSON] , яке перебуває у провадженні приватного виконавця Жаботинського І. В. На запит адвоката приватний виконавець Жаботинський І. В надав копію постанови про відкриття ВП № [NUMBER] від 11 вересня 2023 року за виконавчим листом № 756/18017/21 виданим 10 серпня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь СК «ІНГО» страхове відшкодування у розмірі 45 363, 49 грн та судові витрати 2 270, 00 грн. Після отримання вказаної інформації про РНОКПП [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , представник позивача, направила 09 березня 2024 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву, в якій просила: надати інформацію про джерело отримання РНОКПП [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] для подання позовної заяви до Дніпропетровського районного суду м. Києва, подати до Дніпропетровського районного суду м. Києва заяву про виправлення помилки в резолютивній частині рішенні суду від 19 січня 2023 року у справі № 755/1857/22 в частині невірно зазначено РНОКПП [NUMBER] відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з невірним зазначенням позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» у позовній заяві РНОКПП відповідача та вважати правильним РНОКПП відповідача [PERSON] [NUMBER] та відповідно внести виправлення щодо РНОКПП боржника [PERSON] у виконавчому листі № 755/1857/22 виданого 27 лютого 2023 року з 2935706016 на 3495306812. 10 квітня 2024 року Дніпровський районний суд м. Києва у справі № 755/1857/22 виніс ухвалу, якою у справі № 755/1857/22 виправити описку в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року по справі № 755/1857/22 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. У рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року по справі № 755/1857/22 зазначити правильно реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] [NUMBER] замість неправильного реєстраційного номеру облікової картки платника податків [PERSON] [NUMBER] . Представник [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до Дніпровського ВДВС у м. Києві із заявою про зняття арешту з рахунків [PERSON] , посилаючись на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року у справі № 755/1857/22. 29 травня 2024 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві по ВП № [NUMBER] на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року у справі № 755/1857/22 складено постанову про зняття арешту з усіх рахунків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та постанову про зміну реєстраційний даних, згідно якої вилучено з АСВП РНОКПП [NUMBER] . Отже встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києві з позовом до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у позовній заяві зазначила наступну інформацію по відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Суд ухвалив рішення 19 січня 2023 року у справі № 755/1857/22 у відповідності до позовних вимог ТдВ «СК «Альфа-Гарант», зазначивши у резолютивній частині РНОКПП [PERSON] - [NUMBER] . На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист № 755/1857/22, в якому вказаний РНОКПП [PERSON] - [NUMBER] . На підставі заяви ТдВ «СК «Альфа - Гарант» поданої до Дніпровського районного у м. Києві ДВС про примусове стягнення з [PERSON] 19 005,44 грн відшкодування страхових виплат у порядку регресу, 5 000, 00 грн витрати на правничу допомогу, 2 481, 00 грн витрат на сплату судового збору на підставі виконавчого листа № 755/1857/22 виданого Дніпровським районним судом м. Києва, державним виконавцем Дніпровського районного в м. Києві ВДВС відкрито ВП № [NUMBER]. З рішення суду від 19 січня 2022 року, з заяви відповідача до ВДВС про прийняття виконавчого листа № 755/1857/22 до примусового виконання, з ухвали суду від 14 вересня 2023 року про відмову відповідачу у виправленні помилки у виконавчому документі вбачається, що саме відповідач - ТдВ «СК «Альфа-Гарант» зазначив у позові та у заявах до виконавчої служби РНОКПП [PERSON] - [NUMBER] . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2022 року у справі №752/17832/14 висловила правову позицію, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі № 216/3521/16 постанова від 01 вересня 2020 року. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Правова позиція Верховного Суду у справі № 496/1691/19 у постанові від 01 березня 2023 року щодо тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19. Згідно з постановою Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Згідно з постановою Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності та справедливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц зазначено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності. Згідно з постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 263/16183/18, при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода має бути компенсована в будь-якому випадку її спричинення, оскільки право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства. Аналогічна позиція прослідковується й у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково - на суму компенсації у розмірі 30 000, 00 грн. ІV. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 581, 37 грн, що становить 60 %. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial