Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

17 травня 2024 року позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 06.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 5499157 про надання споживчого кредиту на суму 22 000,00 грн строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день. ТОВ «АВЕНТУС Україна» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит в сумі 22 000,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну карту відповідача. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу № 25.09/23-Ф, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту. У порушення умов договору відповідач своє зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим перед фінансовою установою утворилась заборгованість у розмірі 10693320 грн., з яких: сума заборгованості 22 000,00 грн., нараховані відсотки за 60 календарних днів 84 933,20 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 06.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір N? 5499157 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом N 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 22 000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (01.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком N?1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 22 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача N? [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів. 25 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 5499157 про надання споживчого кредиту від 06.02.2022 року. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року Реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5499157 в сумі 80665,2 грн., з яких: 22000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58665,20 грн - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 25.09.2023 року повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Згідно із карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості), за укладеним договором № 5499157 від 06.02.2022 року відповідачу нараховано заборгованість за період з 06.02.2022 по 24.09.2023 в сумі 80665,20 грн., з яких: 22000 грн - основний борг; 58665,20 грн - проценти. Норми права застосовані судом. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Висновки суду. Таким чином, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшли всі права вимоги до боржника за Договором № 5499157 про надання споживчого кредиту від 06.02.2022. Відповідач надані позивачем розрахунки не спростовав, а отже суд вважає такі арифметично правильними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав вимог закону, не дотримався умов договору позики, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 106933,20 грн., з яких 22000 грн. сума кредиту, 84933,20 сума процентів за користування кредитом. Розподіл судових витрат Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу - ТОВ «Фінтраст Україна» адвокатом Городніщевою Є.О. на підставі Договору № 28/03-2024 про надання правничої допомоги від 28.03.2024. Відповідно до Звіту від 10.05.2024 про надання правової допомоги згідно Договору № 28/03-2024 від 28.03.2024, вартість правничої допомоги становить 10000,00 грн. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже суд вважає безпідставним визначення десять годин витраченого часу на збір та аналіз документів, складання позовної заяви та подання її до суду враховуючи, що позовні заяви є типовими в даних правовідносинах. Таким чином, з урахуванням критеріїв розумності та обґрунтованості зазначена адвокатом сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, складання позову та клопотань є типовими, безпосередньої участі у судових засіданнях у цій справі представник позивача не приймав. За таких обставин суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved