Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить стягнути із відповідача страхове відшкодування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 вересня 2021 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] . 22 листопада 2021 року у м. Києві, по вул. Волоській, 18/17, відбулася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля та автомобіля «Suziki», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] (далі - відповідач). Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року по справі №758/17055/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту №0177 про оцінку транспортного засобу «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складає 60032,38 грн. у т.ч. ПДВ 10005,40 грн, а відповідно до рахунку №М_СчТ105265 від 24.11.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Eclipse», становила 57 386,58 гривень. Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 29 листопада 2021 року фахівцями ПрАТ «СК «Граве Україна» було складено страховий акт №11.98009475.1/KOS. Відповідно до платіжного доручення №1203109644 від 03 грудня 2021 року позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт застрахованого транспортного засобу у розмірі 57 386,58 гривень. В подальшому 04.11.2024 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 23933,53 грн, оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу №ЕР/202910518. Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути із відповідача 13 380,59 грн. Представник відповідача подав на адресу суду відзив на позов, у якому зазначає, що оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу №ЕР/202910518, а ліміт відповідальності за полісом становить 130 000,00 грн, просить повністю відмовити у задоволенні позову, зазначивши також, що коефіцієнт фізичного зносу враховано безпідставно. 25 жовтня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство СК «ПЗУ Україна». Представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. З урахуванням поданих учасниками справи заяв, зменшення позовних вимог, наявності відзиву на позов, суд здійснює розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Згідно матеріалів справи, 15 вересня 2021 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101071145 майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] . 22 листопада 2021 року у м. Києві, по вул. Волоській, 18/17, відбулася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Suziki», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року по справі №758/17055/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова набрала законної сили 31.01.2022. Відповідно до Звіту №0177 про оцінку транспортного засобу «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] , складає 60032,38 грн, у т.ч. ПДВ 10005,40 грн, Відповідно до рахунку №М_СчТ105265 від 24.11.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Eclipse», д.н.з. [NUMBER] становить 57 386,58 гривень. Згідно платіжного доручення №1203109644 від 03 грудня 2021 року позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт застрахованого транспортного засобу у розмірі 57 386,58 гривень (у розмірі вартості відновлювального ремонту). Оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу №ЕР/202910518, 04 листопада 2024 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 23933,53 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином на підставі ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням вищенаведеного, в даному випадку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статей 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтю 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 22.1 зазначеного Закону №1961-IV передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи. Приписи Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). У зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно, з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов?язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв?язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов?язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася в порядку суброгації заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв?язку із завдання шкоди відповідачем. Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним законодавством. ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, у цій справі страховик відповідача виконав свої зобов?язання, відшкодувавши витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. З матеріалів справи убачається, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу, внаслідок чого, не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу (ст.22 ЦК України.) Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 13 380,59 грн. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, відтак позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновими вимогами, з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Outcome: approved