Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

28.11.2024 до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Андрієвський О.А., заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування поданої заяви вказано, що [PERSON] , [INFO] , народилась та проживає в с. Улашанівка Шепетівського району (колишній Савутський район) Хмельницької області. На підставі свідоцтва про народження заявниця отримала паспорт на ім?я [PERSON] . 18 грудня 1984 року [PERSON] влаштувалась на роботу на Славутський завод силікатних стінових матеріалів, де працювала до 08.04.2003 року на різних посадах. Це підприємство неодноразово реорганізовувалось. По досягненню пенсійного віку [PERSON] звернулася до Славутського консультативного пункту Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та надала всі необхідні документи для призначення їй пенсії за віком, а саме трудову книжку, архівні довідки про особові рахунки нарахування заробітної плати працівникам Відкритого акціонерного товариства «Силікат» м. Славута. Але їй було відмовлено у призначені пенсії за віком через не зарахування страхового стажу за період роботи з 18.12.1984 по 31.12.1998 згідно записів трудової книжки [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші трудової книжки прізвище російською мовою « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». За таких обставин заявниця [PERSON] звернулась до суду та просила: встановити факт належності, їй, [PERSON] трудової книжки [NUMBER] . Ухвалою суду від 31.10.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 28.11.2024. 28.11.2024 в судовому засіданні представник заявниці, адвокат Андрієвський О.А., підтримав заяву з викладених у ній підстав. Заявниця [PERSON] повністю підтримала позицію свого представника. Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] повідомила, що вона в 1990 році прийшла працювати на силікатний завод в м. Славута. На той час заявниця [PERSON] вже працювала на даному підприємстві. З того часу вони працювали в одному цеху та в одну зміну. Інших людей з таким самим прізвищем, ім`я та по батькові на підприємстві не було. [PERSON] повідомив, що почав працював на силікатному заводі в м. Славута з 1994 року. В той час [PERSON] вже працювала на цьому підприємстві. Звільнився він в 2008 році, а [PERSON] все ще продовжувала працювати на заводі. Інших людей з таким самим прізвищем, ім`я та по батькові на підприємстві не було. Від заінтересованих осіб, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що паспорт громадянки України серії [NUMBER] виданий 31.03.1997 року Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області на ім`я « [PERSON] ». Запис прізвища, ім`я та по батькові російською мовою здійснено як « [PERSON] ». [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 4-5). Трудова книжка серії [NUMBER] видана на ім`я « [PERSON] », [INFO] . З трудової книжки слідує, що в 1984 році власниця трудової книжки [PERSON] з 18.12.1984 року влаштувалась на роботу в Славутський завод силікатних стінових матеріалів, звідки звільнена 08.04.2003 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 6). З архівної довідки № 01-34/658 від 17.06.2024 вбачається, що в книгах з особового складу працівників Відкритого акціонерного товариства «Силікат» м. Славута [PERSON] значиться працівником з 18.12.1984 (наказ № 195к від 18.12.1984 року) по березень 2003 року (згідно особових рахунків нарахування заробітної плати (а.с. 7). Згідно довідки про реорганізацію № 01-34/658 від 17.06.2024, це підприємство неодноразово реорганізовувалось. Книга наказів з особового складу за 1969 рік починається з наказу № 1 від 31.01.1969 року, підприємство значиться як «Завод силікатних стінових матеріалів. Починаючи з наказу № 1-К від 04.01.1995 року, підприємство значиться як відкрите акціонерне товариство « Славутський завод силікатних стінових матеріалів». Починаючи з наказу № 66-К від 10.09.1996 року, підприємство значиться як Відкрите акціонерне товариство «Силікат». Постановою Хмельницького господарського суду по справі № 4/13/127-Б від 08 лютого 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Силікат» м. Славута Хмельницької області, яке значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України під кодом № 00291670 ліквідоване (а.с. 9). З рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 18.10.2024 № 222330004392 слідує, що [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 28.12.1984 [NUMBER] період роботи з 18.12.1984 по 21.12.1998, період одержання матеріальної допомоги по безробіттю з 13.08.2004 по 08.02.2005, оскільки на титульному аркуші трудової книжки прізвище російською мовою « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] » (а.с. 11). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18). Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637,\~основним документом,\~що підтверджує\~стаж роботи,\~є трудова\~книжка.\~За відсутності\~трудової книжки\~або відповідних\~записів у\~ній трудовий\~стаж встановлюється\~на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. Відповідно до п. п. 2.11, 2.12, 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Відповідно до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Таким чином, факт належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу трудової книжки підлягає встановленню, оскільки має для заявника юридичне значення, адже такі документи необхідні [PERSON] для призначення пенсії. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved