Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.05.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 459316-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , номер якої Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Як зазначає позивач, до теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 459316-КС-004 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 16 635,35 грн., чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 16.08.2024 року у відповідача утворилась заборгованість за Договором в розмірі 22 734,57 грн., що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 11 697,67 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 11 036,90 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості в загальному розмірі 22 734,57 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 01.10.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у позивача та неї виникли права та обов`язки згідно умов Договору, оскільки відомостей про зарахування кредитних коштів матеріали справи не містять. Позивачем не долучено відомостей про перерахування кредитних коштів, а саме: не вказано дату транзакції, номер транзакції, сума транзакції та інших відомостей, які б давали підстави дійти висновку про отримання нею кредитних коштів. Посилаючись на викладене, відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 10.10.2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача Виноградова Ю.Е. на відзив. У даній відповіді представник позивача підтримав позовні вимоги, вказуючи серед іншого на те, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , номер якої Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Також, представник позивача вказав на те, що боржник частково виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 459316-КС-004, відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 459316-КС-004 на загальну суму 16 635,35 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.10.2024 року витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за 08.05.2023 року. 11.11.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача Виноградова Ю.Е. у справі щодо часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з`явилась, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила. Враховуючи обставини справи, наявність відзиву відповідача на позовну заяву та достатність часу для реалізації відповідачем своїх прав на захист, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 08.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 459316-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 2 Договору кредиту, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн. строком на 16 тижнів зі сплатою процентів в розмірі 2,00 % (стандартна процентна ставка) за кожен день користування Кредитом зі строком дії договору до 28.08.2023 року. Орієнтовна загальна варість наданого кредиту 33 600,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 12 126,10 %. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , номер якої відповідачем вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, 08.05.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 459316-КС-004 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, факт укладення кредитного договору відповідачем не оспорено. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, проте, відповідач до теперішнього часу свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином та у повному обсязі не виконала, в зв`язку із чим станом на 16.08.2024 року у відповідача утворилась заборгованість за Договором в розмірі 22 734,57 грн., що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 11 697,67 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 11 036,90 грн. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зіст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» доведено факт укладення 08.05.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] . Договору про надання кредиту № 459316-КС-004 та виникнення у відповідача кредитних зобов`язань. Суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві, щодо відсутності доказів надання їй позивачем кредитних коштів і, як наслідок, виникнення кредитних зобов`язань. Так, вказані заперечення спростовані випискою АТ КБ «ПриватБанк» з банківського рахунку відповідача за період 08.05.2024 року, з якої вбачається зарахування на рахунок відповідача суми в розмірі 16 000,00 грн.; довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 29.08.2024 року про проведення 08.05.2023 року платежу з перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору № 459316-КС-004 від 08.05.2023 року. Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у зазначеному договорі. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку заборгованості відповідачем частково виконувались її зобов`язання за кредитним договором, а саме здійснено сплату 22.05.2023 року суми в розмірі 4200,00 грн., 05.06.2023 року суми в розмірі 4200,00 грн., 16.06.2023 року суми в розмірі 4200,00 грн., 03.07.2023 року суми в розмірі 4035, 35 грн. Таким чином, сплачуючи кредит, відповідач вчинила конклюдентні дії, які свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні права та обов`язки. Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року (справа №127/23910/14-ц) зазначив, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відтак, є встановленим, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. За умовами цього договору відповідач зобов`язалась повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг кошти, чим допустила заборгованість за вказаним договором. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в розмірі 22 734,57 грн., що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 11 697,67 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 11 036,90 грн Інших заперечень проти позову відповідачем не заявлено, доказів на спростування позовних вимог та розміру заборгованості не надано. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені кредитним договорами (договорами позики) належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved