Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21.10.2001 перебував у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двоє дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Донька є повнолітньою і проживає спільно зі своїм чоловіком та дитиною в м.Хмельницький. Син від дня свого народження проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні та вихованні. Мати ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, зловживає спиртними напоями. Внаслідок негативної поведінки відповідача подружжя спільно не проживають, 01.07.2013 шлюб між ними розірвано. За даних обставин позивач звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що з 21.10.2001 перебував у шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя в них не склалося. Через неналежну поведінку відповідачки, зловживання нею спиртними напоями, в них постійно виникали сварки. В січні 2012 року відповідачка залишила сім`ю, пішла проживати окремо, діти залишилися проживати з батьком. На той момент донці було 10 років, сину - 3 роки. З того часу мати не приділяла уваги життю своїх дітей, не цікавилась їх здоров`ям та вихованням. Він виховував дітей самостійно, а потім разом зі своєю другою дружиною [PERSON] . На даний час донька досягла повноліття, створила свою сім`ю, проживає окремо в м.Хмельницький. [PERSON] не піклується про сина, не цікавиться його успіхами у школі, станом здоров`я, не спілкується з сином взагалі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідачка позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що стосунки між нею та позивачем припинено з вини чоловіка, який ображав її, знущався над нею, що стало причиною залишення нею сім`ї. [PERSON] налаштовував дітей проти неї, змушував дітей називати мамою його співмешканку. Вона декілька разів намагалася передати дітям курку та солодощі, але залишала їх на веранді будинку. На цей час вона проживає разом зі своїми доньками, народженими від іншого чоловіка. Зі старшою донькою [PERSON] підтримує відносини. Обґрунтовуючи причини не підтримання стосунків з сином пояснила це тим, що переконана в налаштуванні батьком сина проти неї і вважає потрібним, щоб він «сам все зрозумів» після дорослішання та отримання життєвого досвіду. Представник відповідачки в інтересах своєї довірительки позовні вимоги заперечила, ствердила, що відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зауважила, що обґрунтування своєї позиції викладено у відзиві на позов, обставини навмисної несплати аліментів спростовуються письмовими доказами, долученими до відзиву. Представник органу опіки та піклування Сатанівської селищної ради Сльоз О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] .. Зазначила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні сторони по справі та їх син [PERSON] . Було заслухано думку учасників, в тому числі [PERSON] , який категорично висловлювався про своє небажання спілкуватися з біологічною матір`ю, а мати [PERSON] не змогла комісії пояснити обґрунтовані причини не прийняття нею участі в житті сина. На підтвердження позиції суду надано висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сатанівської селищної ради від 15.08.2024. Також представник органу опіки та піклування зазначила, що за час розгляду справи в суді відношення матері до сина не змінилося, не вчинено жодних дій, спрямованих на налагодження стосунків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 вересня 2024 року суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем та його родиною. Була свідком поганого ставлення [PERSON] до дітей ще на час їх спільного проживання. З моменту розлучення матір дітей не відвідувала. Бачила її тільки один раз, коли вона приїздила разом з працівниками поліції щодо суперечок відносно будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 вересня 2024 року суду пояснила, що з квітня 2013 року вона проживає разом з [PERSON] як чоловік та дружина. З того часу вона взяла на себе обов`язки по вихованню дітей. Вона виконувала ті функції, які притаманні матері - слідкувала за їх харчуванням, піклувалася про їх здоров`я, лежала з ними в лікарнях, ходила на батьківські збори, тощо. Мати дітей [PERSON] не приймала участі в їх утриманні та вихованні. Після того, як донька [PERSON] стала підлітком та поїхала навчатися в інший населений пункт, її відносини з батьком погіршилися через його вимоги та контроль за її поведінкою, вона розірвала з батьком стосунки за підтримки матері. А [PERSON] продовжує жити разом з батьком та нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 вересня 2024 року суду пояснив, що є сусідом позивача. Коли [PERSON] був маленький, мати пішла з дому, вихованням займався батько [PERSON] , в чому йому активно допомагали його мати та сестра. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 24 вересня 2024 року суду пояснила, що є сестрою позивача. З моменту, коли [PERSON] залишила дітей разом з батьком, вона намагалася підтримувати брата, допомагати йому з доглядом за дітьми. Мати долею дітей не цікавилась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 11 листопада 2024 року суду пояснив, що він є чоловіком сестри позивача та хрещеним батьком [PERSON] . [PERSON] залишила [PERSON] разом з батьком, коли дитині було 3 роки. На той момент вона зловживала алкогольними напоями. Жодного разу не був свідком участі матері в житті [PERSON] . Він часто приїжджає в гості до [PERSON] та [PERSON] , разом проводять свята, дні народження. Мати не вітала сина зі святами, не передавала йому подарунки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 11 листопада 2024 року суду пояснила, що є донькою [PERSON] та [PERSON] . На момент розтавання батьків їй було близько 10 років. Вона залишилася проживати разом з батьком, але таємно спілкувалася з матір`ю. Причину розладу відносин з батьком пояснити не змогла, але зазначила, що на момент розгляду справи створила власну сім`ю, підтримує стосунки з матір`ю, не тримає на неї образу. Вважає, що [PERSON] не бажає спілкуватися з біологічною матір`ю є налаштування батька, якій завжди ставив їх перед вибором - або я, або мати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 28 листопада 2024 року суду пояснив, що є батьком [PERSON] . Коли його донька проживала разом з [PERSON] в них були погані відносини, часті сварки. Після розлучення його донька поїхала на заробітки в м.Київ, звідти привозила дітям подарунки, але [PERSON] відмовлявся їх приймати. Вважає, що [PERSON] не дозволяв матері спілкуватися з дітьми, а вона не відвідувала дітей, щоб не травмувати їх психіку. Судом було заслухано позицію самої дитини [PERSON] , який пояснив, що він проживає з батьком та його дружиною у будинку, для нього створено належні умови для проживання, батько його утримує, крім того, належну увагу у його вихованні приділяє дружина батька, яку він називає мамою, яка постійно ним опікується, любить його. [PERSON] він зовсім не знає, вона для нього чужа жінка. Зазначив, що незважаючи, що [PERSON] проживає неподалік і водить своїх інших неповнолітніх дітей до тієї ж школи, в якій навчається і він, вона жодного разу до нього не підходила, не намагалась з ним налагодити стосунки. Наполягає, що батько ніколи не налаштовував його проти біологічної матері, ініціатива щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] виходила саме від нього, саме він попросив тата звернутися до суду з таким позовом, тому що одної мами йому достатньо. Вважає, що час упущений, на сьогоднішній день він не бажає налагоджувати відносини як матері та сина з чужою для нього жінкою. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 жовтня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З січня 2012 року подружжя припинило проживати разом, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом з батьком [PERSON] . Рішенням Городоцького районного суду від 01.07.2013 шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його утриманні та вихованні. Судом достовірно встановлено, що відповідач з січня 2012 року до моменту розгляду цієї справи ніяким чином не піклувалась про дитину, не цікавилася його життям, станом здоров`я, не спілкувалась з сином, будь-якої участі у вихованні дитини не приймала, не виявляла щодо нього батьківського піклування та турботи, свідомо нехтувала своїми обов`язками. Зазначені обставини підтверджуються комплексом досліджених судом доказів. Усі допитані судом свідки підтвердили факт не прийняття участі матері в житті свого сина [PERSON] , в залежності від того, зі сторони кого були зазначені свідки, розрізнялись лише мотиви такого не прийняття. Згідно довідки опорного закладу освіти Сатанівський ліцей Сатанівської селищної ради Хмельницької області від 10.06.2024 встановлено, що мати [PERSON] контакту з ліцеєм, де вчиться [PERSON] -учень 9-Б класу, не підтримує, із вчителями не спілкується. Згідно довідки Юринецького ДНЗ «Сонечко» №1 від 13.06.2024 про участь батьків дитини [PERSON] у дошкільному житті дитини, встановлено, що [PERSON] відвідував ДНЗ «Сонечко» з 12.04.2012 по 30.08.2015. Батько [PERSON] завжди приводив дитину в садочок сам і забирав сина із нього. Брав активну участь у всіх заходах, що проводились в ДНЗ, спілкувався із вихователями, постійно цікавився життям дитини в садочку. Мати [PERSON] контакту з дитячим садком, де знаходився її син, не підтримувала, з вихователями не спілкувалась, життям дитини у садочку не цікавилась. Про небажання відповідача приймати участь в утриманні неповнолітнього сина свідчить також неналежна сплата останньою аліментів. Так, згідно наявної в матеріалах справи копії довідки-розрахунку по виконавчому провадженню [NUMBER] Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.06.2024 становить 106499,65 грн. За період розгляду справи в суді [PERSON] було здійснено чотири платежі в рахунок сплати аліментів: 28.08.2024 - 250 гривень, 27.09.2024 - 220 гривень, 17.10.2024 - 220 гривень, 28.11.2024 - 320 гривень. Рішенням № 93/2024 від 15 серпня 2024 року Виконавчого комітету Сатанівської селищної ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що дитина проживає з батьком [PERSON] , мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не телефонує дитині, не надає коштів на його утримання, жодного разу за 11 років не привітала сина з Днем народження. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сатанівської селищної ради [PERSON] повідомила, що вона проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, мотивуючи тим, що не мала можливості виконувати батьківські обов`язки, так як [PERSON] надавав їй можливості бачитись та спілкуватись із сином. До суду щодо визначення способу участі у вихованні дитини не зверталась, так як не хотіла травмувати психіку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Сім`я - це важливе середовище формування особистості. В сім`ї нас виховують, формують певні норми і правила поведінки. Саме тут закладаються наші ціннісні орієнтації та певні стилі життя. Любов - найважливіший чинник у формуванні фізичного, емоційного й духовного життя людини. Тепло любові материнського серця необхідне для фізичного та духовного розвитку дитини. Мати створює безпечну та гармонійну атмосферу, у якій дитина може виростати й розкриватися. Вона вчить дитину цінностям, навичкам та моральним принципам, що допомагають дитині стати повноцінним членом суспільства. В даному ж випадку відповідачка свідомо уникала будь-яким проявам материнської любові та турботи до свого сина до моменту розгляду справи в суді. Навпаки, вона не змогла привести жодного аргументу щодо відсутності її інтересу до життя дитини. На цьому фоні особливо цинічним виглядає той факт, що вона мала можливість спілкуватися з дитиною, так як водила інших своїх дітей в ту саму школу, в якій навчався й [PERSON]. Лише під час розгляду справи відповідачкою [PERSON] було вчинено дві дії, які вона трактує як прояв турботи про сина - сплата аліментів в розмірі від 220 до 320 гривень та звернення до класного керівника [PERSON] з проханням вплинути на нього. Але, спостерігаючи за поведінкою як матері так і сина в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що почуття як матері та сина між ними відсутні і мати не вчинила жодних дій, спрямованих на відновлення цих відносин. Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться долею сина протягом тривалого періоду часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При розгляді даного спору для суду пріоритетними є забезпечення найкращих інтересів дитини і його ставлення до подій. [PERSON] аргументовано висловив свою позицію щодо небажання мати матір`ю [PERSON] . В такому віці в нього вже сформована його особистість і виходячи з його пояснень, ця позиція ґрунтується не на образах на матір, а на не сприйняття її матір`ю. Він сприймає своєю матір`ю іншу жінку. Тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved