Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У вересні 2023 року адвокат Шалашова Валентина Іванівна в інтересах [PERSON] (далі-Позивач, Позикодавець), звернулася до суд з позовом до [PERSON] (далі-Відповідач, Позичальник, Боржник) про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що 12.06.2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір позики (далі - Договір). Згідно умов Договору, Позивач передала Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 206 511 грн. 00 коп., що станом на дату укладення Договору еквівалентно 82 366 доларів США 00 центів за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення Договору, а Відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти до 20.11.2020 року включно. Відповідач у встановлений Договором строк, не повернув суму позики в повному обсязі чим порушив умови Договору та взяті на себе зобов`язання. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, Позивач просить стягнути з Відповідача станом на 08.03.2024 року суму неповернутої заборгованості у розмірі 3 171 091,00 грн., що за середнім курсом продажу долара США комерційними банками (38,50 грн. за 1 дол. США - еквівалентно 82 366 доларів США 00 центів). Розмір відсотків станом на дату подання заяви про зменшення позовних вимог за період з 12.06.2020 року по 08.03.2024 року становить 1 733 631,11 грн. Зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання стосовно неповернення кредиту, Позивач вказує, що вправі вимагати стягнення з Відповідача всієї суми позики і процентів, передбаченої Договором. У зв`язку з вище викладеним, Позивач просить задовольнити позовні вимоги стягнути з Відповідача суму заборгованості за договором позики від 12.06.2020 року у розмірі 4 904 722,11 грн., з яких: 3 171 091,00 грн. - заборгованість з повернення позики, 1 733 631,11 грн. - відсотки за користування позикою. За наведених обставин, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. 13.03.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2024 року занесеною до протоколу судового засідання судом прийнято до спільного розгляду заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 24.07.2024 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Матеріалами справи встановлено, що 12.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно умов Договору, Позивач передав Відповідачу у власність грошові кошти в сумі 2 206 511 (два мільйони двісті шість тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 00 копійок, що станом на дату укладання Договору було еквівалентно 82 366 (вісімдесят дві тисячі триста шістдесят шість) доларів СІНА 00 центів за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання Договору, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 20 листопада 2020 року включно. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві гаку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. За змістом ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким. що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовуються сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер с доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 2.2. Договору позика повертається у строки та порядку, визначеному пунктом 2.6. договору, у гривнях за середнім курсом продажу долара СІ1ІА комерційними банками на день кожної передачі грошових коштів в-рахунок повернення позики. Пунктом 2.4. Договору встановлено, що про кожен факт повернення позики або її частини в готівковій формі Позивач або уповноважена ним особа надає Відповідачу власноручно підписану ним розписку про отримання грошових коштів. Відповідач, у встановлений Договором строк, не повернув суму позики, чим порушив умови Договору та взяті на себе зобов`язання. Відповідно до розрахунку суми заборгованості наданого представником позивача сума неповернутої заборгованості станом на 08.03.2024 становить 3 171 091,00 грн. (три мільйони сто сімдесят одну тисячу дев`яносто одна гривня 00 коп.), що за середнім курсом продажу долара США комерційними банками (38,50 грн. за 1 дол. США - еквівалентно 82 366 (вісімдесят дві тисячі триста шістдесят шість ) доларів США 00 центів. Розрахунок: 82 366,00 дол. США х 38,50 грн. = 3 171 091,00 грн. Положеннями ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Умовами Договору позики, а саме в п. 2.2. передбачено, що позика повертається у строки та порядку, визначеному пунктом 2.6. договору, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошових коштів в рахунок повернення позики. Відповідно до розрахунку представника позивача розмір відсотків за період з 16.06.2020 року по 08.03.2024 року включно становить 1 733 631 (один мільйон сімсот тридцять три тисячі шістсот тридцять одна) грн. 11 коп. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконав та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернув борг за вказаними договом, а даних, які б свідчили про повернення Відповідачем суми заборгованості позивачу судом не встановлено. Вказані розрахунки щодо стягнення сум Відповідачем не оспорювалися. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати заборгованості. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені Позивачем з оплати судового збору в розмірі 13 420,00 грн. підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved