Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У січні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину, син [PERSON] , [INFO] , який зі слів позивача проживає разом з нею. Позивач зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, з червня 2022 року кожен з подружжя живе окремим життям, у зв`язку із чим 01 грудня 2023 року вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі, сторонами як подружжям було придбано транспортний засіб марки MAZDA CX-5, 2488 куб. см., 2013 року випуску, який був зареєстрований за [PERSON] . Як вказує позивач, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, 15 липня 2022 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного в ТСЦ №\~3246/2022/3275130 від 15 липня 2022 року з [PERSON] , розпорядився спільним майном подружжя а саме: транспортним засобом марки MAZDA CX-5, 2488 куб. см., 2013 року випуску. Позивач зазначає, що кошти від реалізації спільного транспортного засобу були використані відповідачем на власний розсуд та не в інтересах сім`ї. З огляду на вищевказане, враховуючи, що автомобіль MAZDA CX-5, 2488 куб. см., 2013 року випуску був набутий подружжям за час шлюбу за спільні кошти, але відчужений відповідачем без відома та згоди позивача, остання звертається до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 287\~550,50 грн. в рахунок грошової компенсації вартості частки автомобіля MAZDA CX-5, 2488 куб. см., 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] та понесені судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням у підготовче судове засідання. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач позовну заяву визнав та проти її задоволення не заперечував. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Прийнявши визнання позову відповідачем та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та між громадянкою України [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 19 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис №\~2020. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Згідно відповіді заступника начальника Головного сервісного центру МВС Володимира БАРАНЦЯ від 13 грудня 2023 року, 15 липня 2022 року транспортний засіб MAZDA CX-5, 2488 куб. см., 2013 року випуску, №\~куз. [NUMBER] , перереєстрований на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №\~3246/2022/3275130 від 15 липня 2022 року. Відповідно до звіту №\~022/012/023 про оцінку КТЗ, MAZDA CX-5, 2013 року випуску, VIN [NUMBER] , реєстр №\~ [NUMBER] , складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОК «Центр технічної інвентаризації та оцінки «ПРАВЕКС» на замовлення [PERSON] , загальна ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 22 грудня 2023 року складає 575\~101,00 грн. Правовідносини виникли між сторонами з приводу майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини 1, 4 статті 65 СК України). Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2 і 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Встановивши, що автомобіль набутий сторонами у період шлюбу, доказів придбання спірного майна за особисті кошти відповідач не надав, більш того, визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності, частки подружжя в якому є рівними. Судом встановлено, що 15 липня 2022 року спірний автомобіль був відчужений [PERSON] . Право власності за новим власником [PERSON] зареєстроване 15 липня 2022 року ТСЦ №\~3246/2022/3275130. Отже, за відсутності заперечень відповідача, суд робить висновок, що автомобіль був проданий відповідачем [PERSON] без згоди позивача в період шлюбу, але після припинення ведення спільного господарства подружжям, а тому отримані від продажу гроші були використані відповідачем без згоди та повідомлення позивача на власні потреби, а не в інтересах сім`ї. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Норма частини 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Зважаючи на те, що спірний автомобіль відчужено та він перебуває у власності третіх осіб, тому до складу спільної сумісної власності входять кошти, одержані від його відчуження, а не сам транспортний засіб. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 642/8107/14-ц (провадження № 14-108звц21). Вирішуючи щодо розміру грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з висновку суб`єкт оціночної діяльності за результатами проведення оцінки КТЗ 22 грудня 2023 року, яким визначена загальна ринкова вартість автомобіля MAZDA CX-5, 2013 року випуску, яка становить 575\~101,00 грн. грн. Відповідач не надав доказів на спростування цієї вартості та під час розгляду справи визнав, що компенсації позивачу підлягає 1/2 частка вартості автомобіля. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, а також, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, що у свою чергу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості частки автомобіля MAZDA CX-5, 2013 року випуску у розмірі 287\~550,50 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~875,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved