Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із описаною вище позовною заявою, в якій просить розірвати шлюбу, що зареєстрований 16.10.1994 у Драчинецькій сільській раді Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу неповнолітні дітей немає . Вказує на те, що з 2022 року сторони припинили спільно проживати та вести господарство, і протягом цього часу сімейні відносини не поновлювали. Причиню розпаду їхньої сім`ї стали різні погляди на життя, відсутність порозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, тому збереження шлюбу та примирення є неможливим, у зв`язку із чим подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам позивача. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву про підтримання вимоги про розірвання шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписка про отримання судових викликів та оголошення про виклик в судове засідання, яке розміщені на офіційному сайті веб-порталі Судова влада. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб 16.10.1994 у Драчинецькій сільській раді Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.10.1994. У шлюбі неповнолітніх дітей немає. Згідно з ч.1 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.\~109\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, сторони дітей у шлюбі не мають. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача. З огляду на викладене, шлюб підлягає розірванню, а позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу - задоволенню. Згідно\~з ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про відновлення дошлюбного прізвища позивач не подавала, а тому при реєстрації розірвання шлюбу слід залишити їй існуюче прізвище « [PERSON] ». На підставі\~ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~24,56,\~104-105,\~110,\~112,\~114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved