Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

26 серпня 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою, у якій просив розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) [INFO] у Палаці шлюбів м. Кременчука, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] (далі [PERSON] ), [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 серпня 1995 року у Палаці шлюбів м. Кременчука між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, а отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. За взаємною згодою донька залишається проживати з позивачем, який зобов`язується не чинити перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю. Оскільки донька проживає разом із батьком, який нею опікується постійно, тому відповідно він несе більші витрати на її утримання. Ухвалою від 03 вересня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив проводити судовий розгляд без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій позов визнала та просила проводити судовий розгляд справи без її участі. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Зазначила, що їхня спільна донька, якій уже виповнилося 16 років, має картку «Юніора» у АТ КБ «Приватбанк», яка прив`язана до картки відповідача. Просила зазначити можливість перераховувати кошти (аліменти), які належать виключно її доньці, на її картку « [PERSON] », що надасть можливість відповідачеві контролювати її витрати. Окрім цього, просила позивача вчинити інші дії, а саме: зобов`язати позивача надати звіт щодо використання коштів, які були перераховані нею раніше, зобов`язати надати документи, які підтверджують факт того, що позивач несе об`єктивно більші витрати на дитину, як було ним зазначено у позовній заяві. В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Зі змісту частини другої статті 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вбачається, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною другою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першої статті 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина перша статті 55 Сімейного кодексу України). Суд установив, що 12 серпня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчука, про що складено актовий запис №\~955, та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину неповнолітню доньку [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 56 та частиною другою статті 104 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин; шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з тим, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За доводами позивача відповідач на момент звернення до суду з позовною заяву на своєму утриманні непрацездатних осіб не має, є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] . Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, з дня звернення позивачем до суду, тобто з 16 серпня 2024 року. Відповідно до пункту 1 частини першої 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Водночас суд звертає увагу відповідача на те, що її прохання щодо встановлення способу перерахування коштів (аліментів), контролю та звітування щодо їх використання позивачем не входить до компетенції суду у межах вирішення спірних правовідносин. За правилами пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За правилами частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів, та 605 грн 60 коп. на користь відповідача за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved