Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі скорочено АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 26.07.2024 (зареєстровано 29.07.2024), в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами станом на 04.06.2024 у загальному розмірі 121\~263 грн. 01 коп., що включає: заборгованість за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021 у розмірі 57\~173 грн. 71 коп., з яких: 36\~668 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 20\~504 грн. 87 коп. заборгованість по процентам; заборгованість за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022 у розмірі 64 089 грн. 30 коп., з яких: 41\~376 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 5 грн. 19 коп. заборгованість по процентам; 22\~707 грн. 73 коп. заборгованість за комісією; стягнути з відповідача 2\~422 грн. 40 коп. судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що між АТ «ПУМБ» та позичальником [PERSON] було укладено кредитні договори №2001918896601 від 09.07.2021 та №1002073493601 від 21.01.2022, за умовами яких банк надав позичальникові кредит у розмірі 20\~000 грн. вставленого ліміту, у подальшому збільшеного до 38\~516 грн. за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021, та у розмірі 50\~000 грн. за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022. При цьому, позичальник належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 04.06.2024 у загальному розмірі 121\~263 грн. 01 коп., що включає: заборгованість за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021 у розмірі 57\~173 грн. 71 коп., з яких: 36\~668 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 20\~504 грн. 87 коп. заборгованість по процентам; заборгованість за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022 у розмірі 64 089 грн. 30 коп., з яких: 41\~376 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 5 грн. 19 коп. заборгованість по процентам; 22\~707 грн. 73 коп. заборгованість за комісією. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, АТ «ПУМБ» вимушене звернутися до суду. Ухвалою суду від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача [PERSON] , викладеним у п.3 прохальної частини позову, остання просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про свою участь в судовому засіданні не заявила, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала лише в частині заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині (по нарахуванню процентів, комісії) не визнала та просила відмовити в їх задоволенні за безпідставністю нарахування процентів та комісії всупереч умовам договору. При ухваленні рішення просила вирішити питання розстрочення його виконання строком на 11 місяців, зважаючи на її матеріальне становище та наявність видатків на оплату житлово-комунальних послуг, за відрахуванням яких розмір її доходу виключатиме одночасне погашення усього заявленого боргу. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. З урахуванням позиції сторін, обсягу наявних доказів та не заявлення ними про свою участь в розгляді справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі у порядку спрощеного позовного письмового провадження. Суд, врахувавши позицію сторін, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування"). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі III «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 вказано, що у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Судом встановлено, що 21.01.2022 [PERSON] підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1002073493601, умовами якої сторони погодили суму кредиту 50\~000 грн., цільове призначення на споживчі цілі, строк кредитування 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%, розмір процентної ставки - 0,010% річних (а.с.4). Сторони також узгодили, що кредит надається шляхом здійснення банківського переказу на рахунок [PERSON] в АТ «ПУМБ» [NUMBER] . Окрім цього, сторонами було погоджено графік здійснення платежів шляхом повернення споживчого кредиту ануїтетними (рівними) платежами по 2\~884 грн. 10 коп. та останній платіж 2\~884 грн. 02 коп., щомісячно протягом періоду з 21.01.2022 до 21.01.2025. До щомісячного платежу банком включено тіло кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячно по 1 495 грн. 00 коп.). Цього ж дня [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить детальні умови кредитування та інформацію, надану їй як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит. Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі скорочено ДКБО) [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення цього договору, що розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування за угоджених умовах. Таким чином, укладений [PERSON] за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, позичальник [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та Графіком платежів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Із наведеного вище порядку при укладенні договору [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Крім того, 09.07.2021 [PERSON] підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001918896601, умовами якої сторони погодили, що банк відкриває на ім`я [PERSON] поточний рахунок у гривнях [NUMBER] та надає кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфіковану) № [NUMBER] , із встановленням на ній кредитного ліміту в розмірі 20\~000 грн. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Процентна ставка за користування кредитом 47,88% річних. Цього ж дня [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить детальні умови кредитування та інформацію, надану їй як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит. Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі скорочено ДКБО) [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення цього договору, що розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування за угоджених умовах. Таким чином, укладений [PERSON] за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, позичальник [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та Графіком платежів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Копію заяви про приєднання до договору відповідач отримала, що підтверджується її підписом у відповідній графі заяви. Як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт змінювався, а саме: встановлено на рівні 20\~000 грн. 09.07.2021, збільшено до 21\~000 грн. 23.10.2021, збільшено до 24\~000 грн. 25.11.2021, збільшено до 32\~000 грн. 14.12.2021, збільшено до 44\~000 грн. 13.01.2022, зменшено до 33\~516 грн. 27.02.2022 та востаннє змінено шляхом збільшення до 38\~516 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Факт укладення кредитних договорів відповідач у ході судового розгляду справи беззаперечно визнала. У силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитними договорами перед [PERSON] виконало належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі в сумі 50\~000 грн. за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.55391216.125596.8810 від 21.01.2022 та випискою по рахунку позичальника. Крім того, з виписки по рахунку позичальника за період з 09.07.2021 до 04.06.2024 слідує, що [PERSON] отримала кредитну картку за договором №2001918896601 від 09.07.2021 із початково встановленим на ній лімітом 20\~000 грн., якою вона активно користувалась (операції зі зняття готівки, переведення коштів, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписки з банківських рахунків позичальника за обома договорами містять інформацію про рух коштів на балансі рахунків станом на дату укладання кредитних договорів, всі операції по рахункам (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунків після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконувала належним чином, що вона в ході розгляду справи не заперечувала, посилаючись на проблеми у фінансовому становищі. З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 04.06.2024 за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021 та виписки по рахунку слідує, що протягом періоду з 30.08.2021 до 30.01.2023 включно відповідач здійснювала періодичні платежі на погашення процентів за користування кредитом, зокрема: 31.10.2021 1250 грн. 70 коп., 30.11.2021 869 грн. 48 коп., 31.12.2021 796 грн. 54 коп., 31.01.2022 839 грн. 09 коп., 28.02.2022 863 грн. 29 коп., 31.03.2022 792 грн. 78 коп., 31.05.2022 1\~300 грн., 31.07.2022 1\~200 грн., 30.09.2022 5\~156 грн. 82 коп., 31.10.2022 1\~673 грн. 56 коп., та востаннє 31.01.2023 1\~652 грн. 74 коп., в результаті чого заборгованість по процентам склала 20\~504\~грн. 87 коп. На погашення тіла кредиту відповідач вносила такі платежі: 31.08.2021 200 грн., 31.10.2021 1\~149 грн. 30 коп., 31.12.2021 1\~433 грн. 98 коп., 31.01.2022 760 грн. 91 коп., 28.02.2022 936 грн. 71 коп., 31.03.2022 1\~241 грн. 72 коп., 30.09.2022 543 грн. 18 коп., 31.10.2022 426 грн. 44 коп., 31.01.2023 1\~147 грн. 26 коп., в результаті чого заборгованість за тілом кредиту склала 36\~668 грн. 84 коп. Заявлені суми заборгованості суд вважає обґрунтованими, арифметично вірними та доведеними обсягом наданих доказів, у тому числі наданими позивачем розрахунками заборгованості за кожною зі складових окремо, з якими суд погоджується, оскільки вони не викликають сумнівів в їх достовірності та належності як доказів. Доказів в спростування їх відповідач суду не надала, власного контррозрахунку у разі незгоди із заявленим боргом по процентам не навела, а борг за тілом кредиту визнала. З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 04.06.2024 за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022 та виписки по рахунку слідує, що протягом періоду з 21.02.2022 до 21.12.2022 включно відповідач спочатку здійснювала погашення заборгованості шляхом внесення платежів, зокрема: 21.02.2022 1504 грн. 59 коп., 21.03.2022 1504 грн. 61 коп., 21.04.2022 1\~104 грн. 62 коп., 21.09.2022 1\~310 грн. 85 коп., 21.10.2022 1\~199 грн. 64 коп. та востаннє 21.12.2022 1\~999 грн. 31 коп. Протягом періоду з 21.05.2022 до 21.08.2022 банк надав позичальникові «Кредитні канікули», протягом яких жодних платежів не виставляв. Загалом відповідач сплатила 8\~623 грн. 62 коп. із фактично отриманого кредиту у розмірі 50\~000 грн. Таким чином, залишок боргу за тілом кредиту складає 41\~376 грн. 38 коп. (із розрахунку: 50\~000 8\~623,62), який відповідає заявленій позивачеві сумі боргу за тілом кредитом, яка розрахована арифметично вірно з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів, відображених у виписці по рахунку та безпосередньо у наданому розрахунку. До того ж розмір заборгованості за тілом кредиту відповідач визнала. Що стосується процентів за користування кредитом в сумі 5 грн. 19 коп., то з огляду на відсутність доказів їх сплати відповідачем, з урахуванням узгодженої сторонами процентної ставки, визначений їх розмір за результатами проведеного калькулятивного розрахунку також є вірним. Отже, за відсутності доказів зворотного, суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022 у розмірі 41\~376 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом (тілом) та 5 грн. 19 коп. заборгованість по процентам. Що стосується вимоги про стягнення комісії в сумі 22\~707 грн. 73 коп. за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022, то суд не вбачає правових підстав для її задоволення, виходячи з такого. Так, з матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір №1002073493601 від 21.01.2022 є споживчим. У п.5 заяви №1002073493601 від 21.01.2022 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й п.5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказано, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд зауважує, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку\~споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Додатково суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія в розмірі 2,99%. Також АТ «ПУМБ» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем [PERSON] безпосередньо при укладенні оспорюваного кредитного договору. Позаяк, з аналізу змісту п.5.7.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, а не позичальника, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту, що за логічним змістом є абсурдним. Відтак, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків з цього приводу дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 194/1387/19. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування комісії в сумі 22\~707 грн. 73 коп. за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, повну обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021 та часткову обґрунтованість вимог за договором №1002073493601 від 21.01.2022, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ»: заборгованості за кредитним договором №2001918896601 від 09.07.2021 у розмірі 57\~173 грн. 71 коп., з яких: 36\~668 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 20\~504 грн. 87 коп. заборгованість по процентам; заборгованості за кредитним договором №1002073493601 від 21.01.2022 у розмірі 41 381 грн. 57 коп., з яких: 41\~376 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом (тілом); 5 грн. 19 коп. заборгованість по процентам, що загалом складає 98\~555 грн. 28 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 962 грн. 14 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог (81%). Щодо поданої відповідачем [PERSON] заяви про розстрочення виконання рішення суду на 11 місяців, то при її вирішенні суд виходить з такого. Можливість вирішення судом питань про надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення безпосередньо при його ухваленні регламентована п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України. За змістом ст.435 ЦПК України за заявою\~сторони суд,\~який розглядав\~справу як\~суд першої\~інстанції,\~може відстрочити\~або розстрочити\~виконання рішення,\~а за\~заявою стягувача\~чи виконавця\~(у\~випадках,\~встановлених законом)\~ встановити\~чи змінити\~спосіб або\~порядок його\~виконання. Підставою для\~відстрочення або\~розстрочення виконання\~судового рішення\~є обставини,\~що істотно\~ускладнюють виконання\~рішення або\~роблять його\~неможливим. Вирішуючи\~питання про\~відстрочення чи\~розстрочення виконання\~судового рішення,\~суд також\~враховує: 1)\~ступінь вини\~відповідача у\~виникненні спору; 2)\~щодо фізичної\~особи -\~тяжке захворювання\~її самої\~або членів\~її сім`ї,\~її матеріальний\~стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Зазначена процесуальна норма кореспондується з приписами ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» та пов`язує можливість розстрочення виконання рішення у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять це неможливим у певний строк. Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Імперативним приписом ч.5 ст.435 ЦПК України встановлено, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду на 11 місяців, відповідач [PERSON] посилалась на те, що вона офіційно працює, однак рівень її доходів, видатків на задоволення першочергових потреб, оплату комунальних платежів ускладнює можливість виконання нею судового рішення та одночасне погашення усієї присудженої судом суми боргу за кредитними договорами. Із наданої відповідачем довідки про доходи від 31.10.2024 №84 слідує, що [PERSON] працює бухгалтером в КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР та отримує заробітну плату у середньому розмірі 23\~997 грн. 46 коп. (без відрахування податків та зборів, за даними за період з вересня 2023 року до серпня 2024 року). Із інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованої судом на електронний запит через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (відповідь №946366 від 05.12.2024) слідує, що заробітна плата в КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР єдине джерело доходу [PERSON] . Починаючи з травня 2024 року прослідковується тенденція до її підвищення до 27\~000 грн. Середній розмір заробітної плати відповідача за даними з травня до вересня 2024 року складає 28\~308 грн. 70 коп. (без відрахування податків та зборів). Виходячи з викладеного, враховуючи матеріальні інтереси сторін, фінансовий стан відповідача, ступінь її вини у виникненні спору та не вчинення нею жодних дій на добровільне погашення боргу до пред`явлення АТ «ПУМБ» позову до суду, наявність інфляційних процесів у економіці держави та економічної кризи, обумовленої введеним в Україні воєнним станом з 24.02.2022, намір відповідача добровільно виконати судове рішення, у сукупності приводять суд до переконання про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду строком на 6 місяців, шляхом внесення відповідачем щомісячних ануїтетних платежів по 16\~752 грн. 90 коп. протягом п`яти місяців та останнього платежу у сумі 16\~752 грн. 92 коп. у шостому місяці (з розрахунку: (98\~555,28 грн. боргу + 1962,14 грн. судового збору) / 6), що відповідатиме засадам розумності, справедливості. За даних обставин заява відповідача підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Суд зауважує, що такий порядок розстрочення виконання рішення суду матиме місце протягом 6 місяців з моменту набрання ним законної сили, у випадку дійсності наміру відповідача виконати його добровільно без звернення до примусового виконання АТ «ПУМБ». В інакшому випадку при вирішенні питання виконання рішення в примусовому порядку застосуванню підлягає Закон України «Про виконавче провадження», розділ IX якого регламентує порядок звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника у разі відсутності у нього коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Outcome: partial