Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] - адвокат Пінчук Юлія Віталіївна від імені та в інтересах позивачки звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] ; третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіна Світлана Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. Представниця позивачки неодноразово уточнювала позовні вимоги, змінювала предмет позову (т.с. 1 а.с. 125-121, т.с. 1 а.с. 190-194). З урахуванням уточнень, змін позовних вимог позивачка та її представниця просили суд: 1) встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.01.2004 по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) визнати земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1160, площею 2,96 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада, земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1161, площею 3,3198 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада, земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1162, площею 2,9802 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада, автомобіль Renault Кangoo, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; 3) визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 5322085000:00:001:1160, площею 2,96 га, призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада; 4) визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 5322085000:00:001:1161, площею 3,3198 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада; 5) визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер 5322085000:00:001:1162, площею 2,9802 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада; 6) визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля Renault Кangoo, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску. Процесуальні дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення виявлених судом недоліків (т.с. 1 а.с. 45-46). Представниця позивачки усунула недоліки у строк, встановлений судом (16.02.2023). Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 22 березня 2023 року (т.с. 1 а.с. 73-74). Цією ж ухвалою витребувано: - від Головного управління ДПС у Полтавській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача [PERSON] , [INFO] ; - від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної Світлани Григорівни - копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 17 березня 2023 року на адресу суду надійшла від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної Світлани Григорівни копія спадкової справи (т.с. 1 а.с. 96-115). Протокольною ухвалою суду від 22.03.2023 задоволено клопотання представниці позивачки - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни про відкладення підготовчого судового засідання, підготовче судове засідання відкладено на 19 квітня 2023 року (т.с. 1 а.с. 119). Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року задоволено клопотання представниці позивачки - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни та залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 29 травня 2023 року (т.с. 1 а.с. 140-141). Протокольною ухвалою суду від 29.05.2023 у зв`язку з неявкою сторін продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 06 липня 2023 року (т.с. 1 а.с. 147). Ухвалою суду від 06 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 03 серпня 2023 року та визначено резервну дату та час наступного судового засідання - 20 вересня 2023 року. Повідомлено відповідачку [PERSON] про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на вебсайті «Судова влада України» (т.с. 1 а.с. 157-158). Протокольною ухвалою суду від 03 серпня 2023 року задоволено клопотання представниці позивачки про відкладення судового засідання, призначено розгляд справи на резервну дату - 20 вересня 2023 року (т.с. 1 а.с. 166). 07.08.2023 від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі. У заяві відповідачка повідомила, що процесуальні наслідки даної заяви їй відомі та зрозумілі (т.с. 1 а.с. 168). Справжність підпису відповідачки на заяві нотаріально посвідчена. Протокольною ухвалою суду від 20.09.2023 розгляд справи повторно відкладено на 09 жовтня 2023 року у зв`язку з тим, що у судовому засіданні позивачка не змогла належним чином представляти власні інтереси без представника (т.с. 1 а.с. 179-180). 20.09.2023 (після судового засідання та його закриття) представницею позивачки подано клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження (т.с. 1 а.с. 185-186). 09.10.2023 представницею позивачки подано заяву про зміну предмету позову (т.с. 1 а.с. 190-194) та клопотання про допит свідків, клопотання про витребування доказів (т.с. 1 а.с. 197-200). Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року (т.с. 1 а.с. 206-209) задоволено клопотання представниці позивачки - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни про повернення до стадії підготовчого провадження. Суд постановив повернутися на стадію підготовчого провадження, прийняти до розгляду заяву про зміну предмета позову; призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20 листопада 2023 року об 11 годині 00 хвилин. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представниці позивачки - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни про витребування доказів та задоволено клопотання представниці позивачки - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни про виклик свідків. Викликано свідків у судове засідання, що буде призначене після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] додатково повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання 20 листопада 2023 року учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Представниця позивачки [PERSON] у поданому до суду клопотанні просила проводити підготовче судове засідання без участі позивача та її представника. Повідомила, що додаткових доказів не мають, проти закриття підготовчого судового засідання не заперечувала (т.с. 1 а.с. 219). Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 19 грудня 2023 року та визначено резервну дату та час наступного судового засідання - 26 грудня 2023 року на 11.00 годину, повідомлено відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду у судовому засіданні, викликано у судове засідання 19 грудня 2023 року свідків (т.с. 1 а.с. 223-224). 19 грудня 2023 року у судове засідання жоден з учасників справи не з`явився. Представницею позивачки повторно подано заяву про відкладення розгляду справи (т.с. 1 а.с. 234). Протокольною ухвалою суду від 19.12.2023 клопотання представниці відповідачки задоволено та відкладено судовий розгляд справи на зарезервовану дату - 26.12.2023. 26 грудня 2023 року у судове засідання жоден з учасників справи не з`явився. Представницею позивачки повторно подано заяву про відкладення розгляду справи (т.с. 1 а.с. 246). Протокольною ухвалою суду від 26.12.2023 клопотання представниці відповідачки задоволено та відкладено судовий розгляд справи на зарезервовану дату - 18.01.2024. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідачки [PERSON] до залучення до участі у справі її правонаступника (т.с. 2 а.с. 10). Цією ж ухвалою суду витребувано від Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про смерть відповідачки [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2024 року на адресу суду від Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть [PERSON] від 16 січня 2024 року №41 (т.с. 2 а.с.27). Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання на 09.09.2024 (т.с. 2 а.с. 29-30). Цією ж ухвалою суду витребувано від Ірпінської державної нотаріальної контори у строк 10 днів з дня отримання ухвали копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року повторно витребувано від Ірпінської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . У судовому засіданні оголошено перерву до 15 жовтня 2024 (т.с. 2 а.с. 40-42). 19 вересня 2024 року на адресу суду від Ірпінської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на ухвалу суду від 05 серпня 2024 року, відповідно до якої відомості щодо зареєстрованої спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні (т.с. 2 а.с. 45-46). 01 жовтня 2024 року на адресу суду від Ірпінської державної нотаріальної контори повторно надійшла відповідь на ухвалу суду від 05 серпня 2024 року, відповідно до якої відомості щодо зареєстрованої спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні (т.с. 2 а.с. 52-53). У судовому засіданні 15.10.2024 судом досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи та допитано свідків - [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2024 (т.с. 2 а.с. 61-64). 25.11.2024 через систему «Електронний суд» від представниці позивачки надійшло клопотання, у якому вона прохала суд: поновити [PERSON] строк для подання доказу та строк подання клопотання про допит свідка; допитати в якості свідка [PERSON] та долучити до матеріалів справи довідку ТСЦ МВС №5342 від 07.11.2024 (т.с. 2 а.с.70-72). Протокольною ухвалою суду від 27.11.2024 клопотання представниці позивачки задоволені. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року (з урахуванням виправлених описок ухвалою суду від 02.12.2024) провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіна Світлана Григорівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя у частині вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 83, а.с. 89-91). У засіданні 27.11.2024 позивачка [PERSON] та її представниця - адвокат Пінчук Юлія Віталіївна позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надав. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіна Світлана Григорівна подала заяву про розгляд справи за її відсутності (т.с. 1 а.с. 96). Інші заяви по суті, клопотання, заяви від учасників справи не надходили. Справу розглянуто у судовому засіданні 27 листопада 2024 року за участю позивачки [PERSON] та її представниці - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни. У цьому ж судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 81-87, 190-194) Позовна заява (з урахуванням змін та уточнень) обґрунтована тим, що позивачка [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] з 2001 року по день його смерті, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, займалися вихованням дітей, разом їздили на відпочинок, ходили у гості, обробляли земельну ділянку, проводили спільно дозвілля, тобто мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю. За час спільного проживання у позивачки з померлим [PERSON] склалися усталені відносини притаманні подружжю. У шлюбі з іншою особою позивачка не перебувала. [PERSON] зареєстрував розірвання шлюбу зі своєю колишньою дружиною [PERSON] [INFO] , хоча фактично з нею не проживав з 2000 року. На початку спільного проживання, починаючи з вересня 2001 року по квітень 2003 року [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Потім з квітня 2003 року по день смерті [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання позивачка та її чоловік разом утримували домашню худобу: корови, поросята, кролі, нутрії, качки. З продажу домашньої худоби разом утримували родину. Під час спільного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти, набуті в результаті спільної праці, було придбано у спільну власність за договором купівлі - продажу нерухоме та рухоме майно, у тому числі: - земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1160, площею 2,96 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада; - земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1161, площею 3,3198 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада; - земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1162, площею 2,9802 га, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада: - автомобіль Renault Кangoo, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дата реєстрації 19.06.2019, виданого Центром 5341. Після смерті [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль залишилися у позивачки. Нерухомість була придбана на підставі укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок, згідно з умовами яких у [PERSON] відсутні у власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення, у тому числі на праві спільної сумісної власності подружжя, та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває та в фактичному шлюбі не перебуває. Проте дане твердження не відповідає дійсності. Такі застереження у договорах є формальними та не відображали дійсних обставин, оскільки на момент укладання договорів купівлі - продажу земельних ділянок кадастрові номери 5322085000:00:001:1160 та 5322085000:00:001:1161 від 03.11.2021, [PERSON] мав у власності земельну ділянку кадастровий номер 5322085000:00:001:1162, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, хоча в договорах купівлі - продажу від 03.11.2021 значиться, що таких земельних ділянок у власності [PERSON] немає. У свою чергу, [PERSON] такої заяви до нотаріуса про те, що вищевикладені земельні ділянки були придбані [PERSON] за особисті кошти, не подавала. Зазначала, що земельні ділянки кадастрові номери 5322085000:00:001:1160, 5322085000:00:001:1161, 5322085000:00:001:1162 є об`єктами спільною сумісної власності [PERSON] та [PERSON] як такі, що були придбані ними за час спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за спільні кошти, набуті спільною працею. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , спадкова оправа була відкрита у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної С.Г. Також до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] - [PERSON] . Позивачка зазначала, що оскільки вона є спадкоємцем четвертої черги, а відповідач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON] , єдиним належним способом захист прав [PERSON] є звернення до суду з відповідним позовом. При нормативному обґрунтуванні позивачка посилалася на ст. 325, 368 Цивільного кодексу України, ст. 3, 60, 62, 63, 69, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-148цс12 (постанова від 12 грудня 2012 року). Позиція відповідачів Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив. Позиція третьої особи (а.с. 96) Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіна Світлана Григорівна правом на подання заперечень, пояснень щодо позову не скористалася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] у селі Мануйлівка Козельщинського району Полтавської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.08.2022 Козельщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (т.с. 1 а.с. 11, т.с. 1 а.с. 101), та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (номер витягу 00036514643 від 16 серпня 2022 року) (т.с. 1 а.с. 15). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 17.08.2022 № 02-27/342 (т.с. 1 а.с. 102). Для проведення поховання померлого [PERSON] позивачкою [PERSON] було придбано товари ритуального призначення, що вбачається з копії накладної від 10 серпня 2022 року № 8 (т.с. 1 а.с. 16). [PERSON] мав другу групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується копією довідки серії АВ № 0497131 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (т.с. 1 а.с. 17), причини його смерті визначені у довідці від 10 серпня 2022 року (т.с. 1 а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 серпня 2014 року серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, 15.08.2014 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 13 (т.с. 1 а.с. 12). Згідно з актом про проживання однією сім`єю від 15 грудня 2022 року, складеним зі слів громадян [PERSON] , [PERSON] , позивачка [PERSON] постійно та безперервно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 2001 року по квітень 2003 року, а з квітня 2003 року по день смерті [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] (т.с. 1 а.с. 13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 01.11.2022 № 02-27/393 (т.с. 1 а.с. 14) [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] , проживав без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] , [INFO] , та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , дата реєстрації 19.06.2019, померлому [PERSON] належав транспортний засіб - автомобіль RENAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , колір - сірий (т.с. 1 а.с. 198). Згідно з відповіддю Територіального сервісного центра МВС № 5342 від 07.11.2024 №31/32-5342/711 автомобіль RENAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номерний знак транспортного засобу співпадає зі зазначеним в адвокатському запиті, зареєстровано з 19.06.2019 і по теперішній час за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2019 № 5341/2019/1520920, який укладено у територіальному сервісному центрі № 5341 (а.с.72). За життя [PERSON] також набув право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та місцем розташування: Полтавська область, Кременчуцький район, Хорішківська сільська рада: - кадастровий номер 5322085000:00:001:1160, площею 2,96 га ; - кадастровий номер 5322085000:00:001:1162, площею 2,9802 га ; - кадастровий номер 5322085000:00:001:1161, площею 3,3198 га, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу від 03.11.2021 (т.с. 1 а.с. 18-20); від 21.09.2021 (т.с. 1 а.с. 22-23), від 03.11.2021 (т.с. 1 а.с. 25-26) та відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2021 (номер витягу 282744603) (т.с. 1 а.с. 21); від 21.09.2021 (номер витягу 275896385) (т.с. 1 а.с. 24); від 03.11.2021 (номер витягу 282733364) (т.с. 1 а.с. 27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельні ділянки та транспортний засіб. 18 серпня 2022 року до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної Світлани Григорівни зі заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернувся відповідач [PERSON] - син спадкодавця (т.с. 1 а.с. 98-100). З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (т.с. 1 а.с. 103-107) вбачається, що заповіти, спадкові договори померлим не складалися та не укладалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 19.08.2022 № 02-27/345 [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] (т.с. 1 а.с. 109). 28 жовтня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася зі заявою до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної Світлани Григорівни про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . У заяві повідомила, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і буде звертатися до суду для одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги у зв`язку з тим, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані (т.с. 1 а.с. 110). Відповідно до відмітки у паспорті позивачки (т.с. 1 а.с. 112), її місце проживання з 08.06.1984 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.03.2022 серії [NUMBER] (а.с. 79). 06 лютого 2023 року також зі заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дудкіної Світлани Григорівни звернулася відповідачка [PERSON] - матір спадкодавця (т.с. 1 а.с. 114). Відповідно до копії актового запису від 16 січня 2024 року № 41 [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (т.с. 2 а.с. 27). Після померлої [INFO] [PERSON] відомості щодо зареєстрованої спадкової справи у спадковому реєстрі відсутні, що вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (т.с. 2 а.с. 46, т.с. 2 а.с.53). Свідок [PERSON] (сусідка позивачки) у судовому засіданні 15.10.2024 зазначила, що позивачка та померлий [PERSON] проживали з 2001 року, померлий був інвалідом. [PERSON] надавала йому таблетки та перев`язувала його, доглядала його до кінця життя. Проживали вони разом у селі Хорішки та вели спільно господарство, спочатку жили з дітьми позивачки, а потім уже вдвох. У померлого [PERSON] була перша дружина та син. Машину та землю [PERSON] та [PERSON] нажили разом, а будинок їм не належав. [PERSON] купив будинок, але за життя недооформив документи. Позивачка та [PERSON] вели разом домашнє господарство, тримали корів, курей та кроликів. Свідок зазначила, що сина [PERSON] вона знає, проте він жив у місті, та вони рідко спілкувались. Померлий [PERSON] займався землею, а саме продавав зерно, в нього було три земельні ділянки. [PERSON] мав інвалідність через цукровий діабет, а доглядала його позивачка. Свідок [PERSON] (син позивачки) у судовому засіданні 15.10.2024 зазначив, що позивачка з померлим проживали разом з 2001 року, вели спільне господарство. Спочатку вони проживали за адресою [ADDRESS] , а потім проживали [ADDRESS] . За час спільного життя придбали три земельні ділянки за спільні кошти, придбали авто Рено Кенго, яке зараз стоїть у гаражі, стоїть з дня смерті. Спочатку вони їздили на ньому, поки ховали [PERSON] , але потім пред`явив претензії [PERSON] , що вони користуються даним авто, бо він також хоче ним користуватися. Свідок не пам`ятав, коли бачив востаннє [PERSON] . Повідомив, що до останнього дня саме він з позивачкою возили в лікарню померлого. Позивачки чоловік помер, а [PERSON] розвівся з дружиною. Будинок по [ADDRESS] , - це [PERSON] купив, але там не проживав, а будинок [ADDRESS] орендував та проживав там, померлому більше подобалося, бо там близько річка. Купив також перший будинок, бо там річка. Будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . З 2001 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, тримали багато свиней, корів. Свідок також проживав разом з ними по [ADDRESS] . Господарство було на 2 двори. [PERSON] та [PERSON] здавали свиней, обробляли землі. Потім вони купили трактор та сіяли землі і продавали зерно. Купували землю, щоб розширити господарство. Свідкові було 17 років, коли мати почала проживати з [PERSON] (померлим). Він уважає [PERSON] рідним батьком. [PERSON] та [PERSON] приїздили до нього на присягу. Опікувалася [PERSON] його мати, а свідок возив їх у лікарню. Син померлого приїхав лише на похорон. Похованням займалася мати та трохи допомагала сестра. Денис хотів, щоб йому було все. Свідок [PERSON] (сусідка позивачки) у судовому засіданні 27.11.2024 пояснила, що позивачка проживала з [PERSON] ( [PERSON] ) приблизно з 2000 року і до кінця його життя. [PERSON] (позивачка) за ним постійно доглядала, возила його до лікарні, у всьому допомагала, завжди була поряд. Вони разом проживали як сім`я, утримували свійських тварин (поросят, птиці багато, корови), сіяли землю, у них були паї, продавали молоко, сир, сметану, городину, за рахунок чого і жили. Також вони за спільні кошти купили автомобіль, яким треба було все, що вони вирощували та виготовляли, возити. Жили за те, що продавали зі свого господарства. Жили по [ADDRESS] . Діти [PERSON] спочатку з ними жили, а потім виросли та поїхали. [PERSON] так і залишалася там проживати. Вони завжди були дружні та гостинні, всі свята разом, любили гостей, жили як чоловік та дружина. Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду У відповідності до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 (чинного станом на період спільного проживання заявниці зі спадкодавцем з 2001 року по 01.01.2004) правове регулювання шлюбних і сімейних відносин в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян. З 01.01.2004 набули чинності Цивільний кодекс України та Сімейний кодекс України. Статтею 2 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), який набув чинності з 01.01.2004, встановлено, що цей кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім`ї, відносини, які виникають у зв`язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У п. 23 Пленуму Верховного Суду України у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» надано роз`яснення, відповідно до яких, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). Із прийняттям Сімейного кодексу України (далі - СК) законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу, а в ЦК - право на спадщину. Слід звернути увагу, що оскільки СК набрав чинності з 1 січня 2004 року і зворотної сили не має, то положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України (надалі - КпШС України) не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 24.01.2020 у справі № 546/912/16-ц, від 06 квітня 2020 року у справі № 738/1452/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17; від 06 квітня 2020 року у справі № 641/7033/18; від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц; від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17. Верховний суду у справі № 554/2491/17 (постанова від 24 квітня 2020 року) зазначив: «Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно з частиною другою статті 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.» Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/14489/15-ц від 23.01.2024 зробила такий правовий висновок: позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення в таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. Так само при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що [INFO] в селі Мануйлівка Кременчуцького району Полтавської області помер [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання однією сім`єю підтверджується актом про проживання однією сім`єю, спільними родинними фотографіями, довідкою виконавчого комітету за місцем проживання померлого та позивачки, а також показами свідків. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] (яких вони знали особисто та їм достеменно відомо про обставини їх спільного проживання) проживали однією сім`єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах щонайменше 20 років до дня смерті [PERSON] , а позивачка піклувалася про чоловіка, за ним доглядала, вони мали спільний бюджет та спільно нажите майно. Разом з тим, оскільки [PERSON] помер у 2022 році, а позивачка просила суд встановити факт спільного проживання разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 року до дня його смерті, тобто до [INFO] , то норми Сімейного кодексу України, якими обґрунтовані позовні вимоги, застосовуються лише до періоду з часу набрання чинності таким кодексом, тобто з 01.01.2004. Окрім того суд зазначає, що встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу й одночасне перебування в зареєстрованому шлюбі з іншою особою порушує принцип одношлюбності, встановлений у статті 25 СК України. Перебування у зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки відповідно до статті 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Як убачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Такий шлюб було розірвано 15 серпня 2014 року. Для встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справах № 759/4596/18 (постанова від 25 квітня 2019 року) та у справі № 695/1732/16-ц (постанова від 18 березня 2020 року). Отже, позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки зі [PERSON] у період до 15 серпня 2014 року суперечить вимогам статті 25 Сімейного кодексу України, оскільки попередній шлюб померлого [PERSON] з [PERSON] був розірваний лише 15 серпня 2014 року. З наведених вище підстав суд уважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки [PERSON] та [PERSON] за період з серпня 2014 року по день його смерті [INFO] . Такі факти за життя не заперечувала й визнавала й відповідачка [PERSON] - мати [PERSON] у відповідній заяві (а.с. 168 т.с. 1). Так як встановлення такого факту породжує юридичні наслідки не тільки для позивачки, але може бути важливим і для інших учасників спірних правовідносин (наприклад, для колишньої дружини померлого), а також може вплинути на правовий режим спільно набутого майна, яке не є наразі предметом позову, то суд уважає, що позовна вимога про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивачки та спадкодавця без реєстрацію шлюбу є ефективним способом захисту та задовольняє позовні вимоги в цій частині. Також судом встановлено, що за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] було набуто у власність три земельні ділянки та транспортний засіб. Факт придбання (купівлі) земельних ділянок належним чином підтверджується копіями договорів купівлі-продажу, наданими позивачкою. Факт придбання автомобіля RENAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, належним чином підтверджується сукупністю доказів: офіційним листом Територіально сервісного центру № 5342 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Суд виснує про доведеність позивачкою факту проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період із 16 серпня 2014 року по 10 серпня 2022 року, та придбання спірного майна, а саме: земельних ділянок та транспортного засобу внаслідок їхньої спільної праці та за спільні грошові кошти. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані позивачкою докази суд уважає, що позивачкою доведено, а відповідачем не спростовано, факт набуття у спільну сумісну власність під час фактичних шлюбних відносин позивачки з [PERSON] за рахунок спільних коштів три земельні ділянки та автомобіля, і такі земельні ділянки та транспортний засіб підлягають поділу як спільне сумісне майно у рівних частках. Позовні вимоги в цій частині суд також задовольняє. Що стосується вимоги позивачки про визнання земельних ділянок та автомобіля спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , то при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Така позиція суду відповідає правовим висновка Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/14489/15-ц від 23.01.2024. Ураховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору у загальній сумі 5963,18 гривень (т.с. 1 а.с. 1, а.с. 56, 90, 196), у тому числі: 1) 1073,60 грн за одну вимогу немайнового характеру (встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу); 2) 2543,99 грн за вимогу майнового характеру (визнати земельні ділянки спільною сумісною власністю); 3) 1271,99 грн - три самостійні майнові вимоги (визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на частку кожної з трьох земельних ділянок); 4) 1073,60 грн за одну вимогу майнового характеру (визнати у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частку автомобіля). У судовому засіданні 27.11.2024 представниця позивачки та позивачка просили не стягувати судовий збір з відповідача.

Outcome: partial