Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Зміст позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за: -кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021 в сумі 20270,82 грн, з яких 9683,05 грн тіло кредиту, 10587,77 грн відсотки за користування кредитом; -кредитним договором №102389039 від 09.02.2022 в сумі 6967 грн, з яких 6000 грн тіло кредиту, 825 грн відсотки за користування кредитом, 142 грн комісія. Обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021. Між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11940995-SP від 23.12.2021 (далі кредитний договір №002/11940995-SP від 23.12.2021), підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», що розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєднався до умов договору. За умовами вказаного договору відповідачу, серед іншого, відкрито поточний рахунок в банку та надано послугу кредитування рахунку із встановленням відповідного кредитного ліміту. Між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимог до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021 в сумі 20270,82 грн. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №102389039 від 09.02.2022. Між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №102389039 від 09.02.2022. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору ТОВ «МІОЛАН надав відповідачу кредитні кошти у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданих відповідачем. Між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024 від 16.07.2024, за умовами п. 1.1., 1.2. якого ТОВ «МІОЛАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Як зазначає позивач, право вимоги за кредитним договором №102389039 від 09.02.2022 до нього перейшло в момент підписання із ТОВ «МІОЛАН» Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024, складеного до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 6967 грн. Посилаючись на заборгованість відповідача за кредитними договорами №002/11940995-SP від 23.12.2021, №102389039 від 09.02.2022 та перехід до позивача права грошової вимоги за ними, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути заборгованість за цими договорами на його користь. Позиція та аргументи учасників справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Надав до суду відповідну заяву. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв та клопотань від відповідача не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Відповідач у судові засідання, призначені на 10 год. 30 хв. 28.10.2024, на 11 год 30 хв. 27.11.2024, не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Обставини справи, встановлені судом. В частині заявленої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021 судом встановлено наступне. Між відповідачем та АТ «ТАСКОМБАНК» підписано Заяву-анкету № 897860 від 23.12.2021 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «sportbank». У п. 1.2.2., 1.2.3. вказаної Анкети-заяви зазначено, що відповідач просить банк відкрити поточний рахунок у національній валюті, надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що встановлений в тарифах та складає 100000 грн. В подальшому між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024. Як визначено п. 2.1. Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, в порядку та на умовах, визначеному в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.3. Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. З наданої позивачем копії Акта прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги кількістю (не зазначено), після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальника і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Загальна сума заборгованості складає (не зазначено). Відповідно до наданого Витягу з Реєстру Прав Вимоги до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021 в сумі 20270,82 грн, з яких: 9683,05 грн загальна заборгованість по тілу кредиту, 10587,77 грн загальна заборгованість по відсоткам. На підтвердження наявності заборгованості відповідача представник позивача склав розрахунок заборгованості за період з 28.02.2024 по 31.07.2024, відповідно до якого борг за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021 становить 20270,82 грн, з яких: 9683,05 грн загальна заборгованість по тілу кредиту, 10587,77 грн загальна заборгованість по відсоткам. Крім того позивачем надано копію довідки АТ «ТАСКОМБАНК» від 02.09.2024, в якій зазначено, що відповідач є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети № 897860 з номером кредитного договору №002/11940995-SP від 23.12.2021, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». В частині заявленої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №102389039\~від 09.02.2022 судом встановлено наступне. Між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 102389039 від 09.02.2022. Згідно п. 1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума кредиту становить 6000 грн.. Кредит надається на 90 днів з 09.02.2022 і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3. договору). Як визначено п. 1.5.1. договору, комісія за надання кредиту становить 600 грн. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2250 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 18000 грн, які нараховуються за ставкою 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3. договору). Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1. 1.5. та п. 2.4. цього договору. Також позивачем надано копію паспорта споживчого кредиту № 102389039, в якому, серед іншого, зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. В подальшому між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024 від 16.07.2024, відповідно до п. 1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. На виконання укладеного договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» підписано акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді від 16.07.2024. У наданому позивачем витягу з Реєстру боржників від 16.07.2024 зазначено відомості про відповідача та розмір заборгованості, який становить: 6967 грн, з яких: 6000 грн сума основного боргу, 825 грн заборгованість за відсотками, 142 грн заборгованість за комісією. Крім того позивачем надано копію розрахунку заборгованості, складеного від імені ТОВ «МІЛОАН» без зазначення дати та особи, яка цей розрахунок склала. Висновки суду. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як визначено ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Положенням ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак при зверненні до суду позивач не надав докази на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором №002/11940995-SP від 23.12.2021, як і не надав самого кредитного договору, а лише заяву № 897860 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору. Надана позивачем довідка АТ «ТАСКОМБАНК» від 02.09.2024, в якій зазначено, що відповідач є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети № 897860 з номером кредитного договору №002/11940995-SP від 23.12.2021, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» лише підтверджує обставини, зазначені у цій довідці. Однак вказана довідка не може підтверджувати факт надання кредитних коштів відповідачу згідно кредитного договору №002/11940995-SP від 23.12.2021 та користування коштами відповідачем. Так само позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу в рамках договору про споживчий кредит № 102389039. Єдиним документом, на який посилається позивач на підтвердження заборгованості за договором про споживчий кредит № 102389039, є розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений від імені ТОВ «МІЛОАН». Проте вказаний розрахунок не містить дати його складання та особи, яка цей розрахунок здійснила. В будь-якому разі, зазначений документ не містить відомостей, на підставі яких суд може достовірно з`ясувати факт надання кредитних коштів відповідачу. Суд зазначає, що позивач, укладаючи договори факторингу з метою подальшого стягнення заборгованості в судовому порядку, мав можливість отримати від клієнта (первісних кредиторів) не лише кредитні договори, а й документацію, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошових вимог до боржників. Такими документами могли бути виписки по рахунках боржників, а також детальні розрахунки заборгованості за кредитними договорами тощо. Відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Суд зауважує, що на вказану неповноту доказів було вказано в ухвалі суду від 23.09.2024 про залишення позовної заяви без руху, проте позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами в частині надання доказів по справі. Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог. Положення ст. 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, укладення кредитних договорів і надання позичальнику кредитних коштів за обставин, викладених в позовній заяві, позивачем не доведено. Враховуючи досліджені у справі докази, положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог. Розподіл судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі відмови в позові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed