Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , оскільки при перекладі була допущена помилка в зазначенні його прізвища. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення, де вказує, що Інгулецькою районною у місті радою міста Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення або інші документи, які є підставою для звернення до суду не приймались. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~За змістом\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. \~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Як видно із реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації від 10 січня 1966 року домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на ім`я російською мовою: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як видно із свідоцтва про смерть, російською мовою [PERSON] померла [INFO] . 10 січня 1974 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] на ім`я мовою оригіналу [PERSON] та мовою оригіналу [PERSON] . Відповідно до паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера заявник є [PERSON] . Російською мовою прізвище заявника у паспорті вказано як " [PERSON] ". Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне, в зв`язку з чим, у суду немає підстав для сумніву в належності заявнику правовстановлюючого документу. Таким чином, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved