Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТзОВ «Юніт капітал» як правонаступник права вимоги звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 04.02.2021 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №872482918 в електронній формі. Відповідно п.1.1 Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 12000 грн. на умовах зворотності, платності, строковості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов Договору. Товариство свої зобов`язання виконало шляхом перерахунку грошових коштів у сумі 12000 грн. на банківську карту позичальника, а в подальшому право вимоги перейшло до позивача. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості та на даний час продовжує ухилятися від їх виконання і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Юніт капітал», у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 48000,62грн. та судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 09.10.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач ухвалу суду отримала 19.10.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подавала, а встановлений для цього 15-денний строк минув, заяв та клопотань до суду не надходило, отже підстав для відкладення розгляду справи немає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 04.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №872482918, у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн. строком на 29 днів(дисконтний період). Сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку кредиту передбачених п.1.3, та п.1.7 Договору. Згідно п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування Кредитом за дисконтною ставкою здійснюється в розмірі 0,17 % в день. За умови продовження дисконтного періоду на умовах п.1.3 Договору нарахування процентів здійснюється з індивідуальною процентною ставкою, що становить 1,70% в день. У разі прострочення платежу застосовується процентна ставка у розмірі 1,70 % в день від суми Кредиту за час користування ним («Базова процентна ставка»), передні нарахування процентів скасовуються з дати на дання кредиту. Строк дії договору обчислюється з моменту його підписання та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.2 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору діють до повного їх виконання. Сторони погодили Графік розрахунків (що є Додатком №»1 до Договору) (а.с.35-37) Крім того, в матеріалах справи містяться Заявка на отримання грошових коштів в кредит, Правила надання грошових коштів у позику, Довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.38-54). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало та надало грошові кошти в розмірі 12000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 04.02.2021 та електронним повідомленням АТ «Таскомбанк» про перекази грошових коштів на рахунки одержувачів (а.с.55-56). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, а Фактор зобов`язується їх прийняти(а.с.58-63). Згідно Додаткових угод №19, 27,31,32 до Договору факторингу строк його дії продовжено до 31.12.2024 (а.с.64, 70-71) 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.(а.с.65-69) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №872482918 наданого первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 08.06.2021, тобто на дату відступлення права вимоги вбачається заборгованість [PERSON] перед товариством у розмірі 33097,70 грн., з яких 11999,30 грн. - тіло кредиту, 21098,40 грн. - відсотки за користування кредитом (а.с.68-69). Також згідно цього розрахунку видно, що відповідачем загалом сплачено 6717 грн. суми заборгованості (а.с.20-21). Відповідно Витягу з реєстру прав вимоги №137 від 08.06.2021 до Договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 33097,70 грн.(а.с.72). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ "ФК«Онлайн Фінанс» за виплату належні йому права вимоги до вказаних у реєстрі боржників. Згідно Додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 (а.с.10 зворот, 74-79) Відповідно Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки у розмірі 48000,62 грн.(а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №872482918, наданого ТОВ «Таліон плюс» на дату відступлення прав вимоги за період з 08.06.2021 по 31.08.2023 вбачається заборгованість [PERSON] перед товариством у розмірі 48000,62 грн., (а.с.22). 20.08.2024 ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали Договір факторингу №200824, за яким останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. (а.с.13-17) Відповідно Реєстру боржників до Договору факторингу від 20.08.2024 та Акту прийому-передачі ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 48000,62 грн., з яких 11999,30 - прострочене тіло кредиту, 36001,32 грн. - прострочені відсотки. (а.с.18-19). Виписка з особового рахунку за кредитним договором №872482918 від 04.02.2021 надана позивачем за період з 20.08.2024 по 06.09.2024, згідно якої вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «Юніт капітал» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, а заборгованість лишається непогашеною (а.с.23). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 04.02.2021 Кредитного договору №872482918. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000грн. і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. [PERSON] була повідомлена про умови, правила та відсотки банку, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і банк вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу 11999,30 грн. Щодо вимог в частині стягнення заборгованості за процентами суд зазначає наступне. Відповідно до положень п.1.2 Договору №872482918 строк надання кредиту становить 29 днів. Згідно п.1.7. Договору сторони погодили, що факт користування кредитом після дисконтного періоду (тобто після 29 днів) є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом, і відповідно зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходження платежу відкладаються кожен раз на один день, але не більше ніж на 90 календарних днів. Розрахунок заборгованості за період з 04.02.2021 по 08.06.2021 наданий первісним кредитором «ТОВ«Манівео швидка фінансова допомога», з якого вбачається, що відсотки у розмірі 21098, 40 грн. нараховані за 29 днів дисконтного періоду та 90 днів (які нараховані кредитором у зв`язку із не повернення основної суми кредиту, тобто в загальному за 120 днів - в межах строку передбаченого договором). Однак ТОВ «Юніт капітал» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування (дисконтного 29днів + 90 днів за невиконання умов договору), так і після закінчення цього строку. Суд зазначає, що при нарахуванні процентів первісним кредитором враховувалися всі умови договору із поняттям строку дії договору. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 21098,40 грн., що відповідає строку дії договору. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Юніт капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором №26/08/24-02 про надання правничої допомоги від 26.08.2024; Додатковою угодою №6 до Договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02, Актом прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною вищевказаного Договору (а.с.24-28). Однак, згідно ст.137,141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на професійну правову допомогу пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 4137,15 грн. (33097,70х6000/48000,62) та суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1670,30 грн. (33097,70х2422,40/ 48000,62)

Outcome: partial