Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

В травні 2024 року представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом,в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.05.2021 року в Особистому кабінеті, на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подав заявку № 103123384 на отримання кредиту. В результаті чого, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 103123384 від 02.05.2021 року згідно умов якого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 20000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 14.09.2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 08Т, ТОВ «Мілоан» було відстулено право вимоги за Кредитним договором № 103123384 від 02.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 67788,91 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс», тому позивач змушений звернутися до суду. 02.10.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103123384, згідно умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 20000 грн. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Як вбачається з виписки про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», відповідач має загальний розмір заборгованості по кредиту в розмірі 67788,91 грн., з яких: 18050 грн. по тілу кредиту, 47738,91 грн. по прецентам, 2000 грн. по комісії. 14.09.2021 року згідно умов Договору факторингу № 08Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором № 103123384 від 02.05.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». 27.09.2023 року на адресу відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 103123384 від 02.05.2021 року. Однак, [PERSON] не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно дост.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненім чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором від 02.05.2021 року не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Звертаючись до суду з позовною заявою, адвокат Романенко М.Е. надав Детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року, копію Додаткової угоди № 103123384 від 16.09.2024 року. Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На думку суду аналіз судової практики з цього питання, консультацію та роз`яснення з правових питань в межах даної справи, не мало потребувати такої кількості часу, що визначена адвокатом, оскільки дана категорія спорів є доволі поширеною так характеризується наявністю усталеної судової практики. Так само, із документів по суді справи та заяв з процесуальних питань, що подані адвокатом не вбачається, що їх складання потребувало від фахівця у галузі права додаткових зусиль та знань через типовість даного виду приватноправових спорів у сучасній юридичний практиці, та наведенням у таких заяв здебільшого норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. За таких обставин підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні. Враховуючи понесені та документально підтверджені судові витрати, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved