Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

На адресу Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», від імені якого діє представник адвокат Сечко Сергій Володимирович, до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у якій представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11\~830 грн 54 коп та сплачений судовий збір у справі. Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2022 о12:30 в м. Львові по вул. Ширецькій, 36 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , який належить ВМ-МЕБЛІ ТОВ, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Також зазначає, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2022 у справі № 462/6134/22 визнано [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля Toyota були застраховані в ПАТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «АХА Страхування») Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено № 25481Га2згл від 05.04.2022, а тому власник автомобіля звернувся із заявою про подію та на виплату і отримав страхове відшкодування 48\~031,50 грн. Вказує також про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes, д.н.з. [NUMBER] ,була застрахована а ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210583148, у зв`язку із чим ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «АРКС» в розмірі 13\~485,21 грн. (з врахуванням обопільної вини учасників ДТП та зносу транспортного засобу Toyota, і за вирахуванням франшизи, тобто 48\~031,50 18\~461, 08 (фізичний знос) 2600 (франшиза) : 50 % (обопільна вина). З посиланням на п. 36.6 ст. 36 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України, вказує, що позивач отримав право вимоги до відповідача на страхове відшкодування у розмірі 11\~830,54 грн, що складає фактично половину коефіцієнту фізичного зносу та франшизу (18461, 08 (коефіцієнт фізичного зносу) : 2 (учасників ДТП) + 2\~600 грн). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Вказаний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», надійшов до суду 12.11.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024 переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді від 13.11.2024, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, прийнято зазначений позо в до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначено на 27.11.2024. 18.11.2024 від представника позивача адвоката Сечко С.В. надійшло клопотання про призначення судового засідання у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 18.11.2024 задоволено та визначено провести судове засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника позивача [PERSON] . У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позові від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Поважних причин неявки суду не вказав, доказів їх існування не надав. Від представника позивача [PERSON] , у зв`язку із неявкою відповідача у справі, надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Не заперечив щодо заочного рішення у справі. Згідно із положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.11.2022 о 12:30 в м. Львові по вул. Ширецькій, 36 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] , який належить ВМ-МЕБЛІ ТОВ, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2022 у справі № 462/6134/22, яка набрала законної сили 09.12.2022, визнано [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля Toyota д.н.з. [NUMBER] ТОВ «ВМ-МЕБЛІ» були застраховані в ПАТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «АХА Страхування») за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено № 25481Га2згл від 05.04.2022 (копію Договору долучено до матеріалів справи) Також суду надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «RAV4», д.н.з. [NUMBER] , а також копію посвідчення водія [PERSON] , який керував автомобілем у момент ДТП. 03.11.2022 ТОВ «ВМ-МЕБЛІ», від імені якого діяла [PERSON] , [PERSON] звернулися до АТ «АХА Страхування» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування транспортного засобу. На підставі Акту огляду транспортного засобу від 03.11.2022 було оглянуто автомобіль Toyota, д.н.з. [NUMBER] , та встановлено його пошкодження. Відповідно до даних рахунку-фактури № ДМ00040768 від 07.11.2022, ремонтної калькуляції № 1.003.22.0 від 07.11.2022 та страхового акту № ARХ3425904 від 09.11.2022 щодо страхового випадку 02.11.2022 в м. Львові за участі двох транспортних засобів, а також даних розрахунку страхового відшкодування за Договором № 25481Га2згл від 05.04.2022 було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 48\~031, 50 грн (при цьому вказана 0 франшиза та суму визначена як вартість відновлювального ремонту на підставі рахунку № ДМ00040768 від 07.11.2022 ТОВ «СЦ «Діамант»). ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 48\~031, 50 грн, що підтверджується даними платіжного доручення № 928232 від 11 листопада 2022 року. Відповідно до даних перевірки чинності полісу, на момент ДТП 02.11.2022, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована а ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210583148. У зв`язку із чим ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПРАТ «СК «АРКС» в розмірі 13\~485,21 грн., що підтверджується даними платіжної інструкції № 52002 від 22 травня 2023 року, а також листом від 19.05.2023 повідомило, що з врахуванням вини обох учасників ДТП, що доводиться постановами суду у справах № 762/6134/22 від 9.12.2022 та №\~462/6131/22 від 16.12.2022, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахуванням франшизи у розмірі 2\~600 грн, буде сплачено суму у розмірі 13\~485, 21 грн. Також на підтвердження врахування коефіцієнту зносу щодо пошкодженого автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , долучено заяву про подію та на виплату від 22.11.2021, а також долучені до неї документи Акт огляду автомобіля, рахунок фактуру та ремонтну калькуляцію, що підтверджують факт того, що вказаний автомобіль уже був раніше у ДТП. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із наступних правових норм. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу та з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-115бсв 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61- 12032св19). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17. У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Крім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом встановлено, що між винними діями відповідача [PERSON] під час керування транспортним засобом марки Mercedes, д.н.з. [NUMBER] , та отриманням механічних пошкоджень іншим транспортним засобом Toyota, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , наявний причинний зв`язок. Крім того, позивач вказує, що як з вини відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода, до якої він причетний, і внаслідок якої його транспортним засобом, заподіяно матеріальну шкоду іншому транспортному засобу Toyota, д.н.з. [NUMBER] , яку відповідач повинен відшкодувати. Враховуючи викладене, установивши, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля Toyotaвнаслідок ДТП, яка сталася в тому числі з вини відповідача (обопільна вина), перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд доходить висновку, що ПАТ «СК «АРКС» має право вимагати стягнення з [PERSON] різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим ПАТ «СК «УСГ», з урахуванням обопільної вини учасників ДТП. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яку повинен сплати відповідач позивачу складає 18 461, 08 (коефіцієнт зносу ТЗ) : 2 (учасників ДТП ) +\~2\~600\~(франшиза) = 11 830,54 грн. При цьому до цієї суми, яка складається із невідшкодованої вартості коефіцієнту зносу поділеної на 2 (враховуючи вину обох учасників ДТП) також включена сума франшизи, яка відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210583148 лежить саме на [PERSON] . Згідно із вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач в повній мірі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що звертаючись з позовом позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідача. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із фактом задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3\~028 грн (а.с.3), підлягає до відшкодування відповідачем. На підставі наведеного, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 988, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України,

Outcome: approved