Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач [PERSON] звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.06.2021 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.\~Одеса), про що зроблено актовий запис №\~103, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.06.2021. У зазначеному шлюбі народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2021, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.\~Одеса). Позивач зазначає, що на даний час син проживає з матір`ю, спору щодо місця проживання дитини немає. [PERSON] зазначає, що впродовж декількох місяців між ним та відповідачем припинено будь-які шлюбні відносини, спільне життя не склалось. Впродовж спільного проживання постійно виникали сварки, подружжя втратило взаємне почуття любові та повагу. Позивач вважає, що подальше сімейне життя із відповідачем неможливе. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 30.10.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 03.12.2024 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. 30.10.2024 від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач визнала позовні вимоги. 03.12.2024 від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що спору з приводу визначення місця проживання дитини немає. Відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Інші заяви та клопотання від учасників справи не надходили. Судовий розгляд справи У судове засідання 03.12.2024 позивач та відповідач не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду Частини 1 та 4 ст.\~206 Цивільного процесуального кодексу України\~визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 08.06.2021 [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрували шлюб, про що Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.\~Одеса) складено актовий запис №\~103. Після державної реєстрації шлюбу чоловік залишив прізвище [PERSON] , дружина змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.06.2021 (а.с.\~7). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Така обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2017, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.\~Одеса) (а.с.\~10). Відповідно до ч.\~1 ст.\~18 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, згідно ж ч.\~2 зазначеної статті, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, та способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення. Стаття 24 Сімейного кодексу України\~визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч.\~1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в\~ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч.\~3 ст.\~56, ч.\~1 ст.\~110 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 Сімейного кодексу України\~визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на аналіз наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. За цих обставин судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення шлюбних відносин, окремого проживання, відсутності спільних поглядів на подальше життя, а також небажання примирення та збереження шлюбу, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних у справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом припинення правовідношення через повне задоволення позовних вимог. Щодо визначення судом прізвища відповідача після розірвання шлюбу, необхідно зазначити наступне. Чіткої нормативно-правової регламентації щодо зазначення в рішенні суду прізвище одного з подружжя після розірвання шлюбу немає, відтак суд вважає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключно особистим вибором позивача чи відповідача, суд не зобов`язаний втручатися у зазначене питання. Вказані відносини врегульовано нормою ст.\~113 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат Позивач у позовній заяві не просить здійснити розподіл судових витрат. Повернення судового збору Відповідно до ч.\~1\~ст.\~141 Цивільного процесуального кодексу України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.\~1\~ст.\~142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на вказане, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, а при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved