Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із уточненим позовом до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дітей та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, в якому просить: визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] батьком дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження №347, складений 17 листопада 2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] , [INFO] , в графі «прізвище» вказати: « [PERSON] », в графі «батько» вказати: «громадянин України [PERSON] , [INFO] »; зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження №78, складений 08 квітня 2020 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] , [INFO] , в графі «прізвище» вказати: « [PERSON] », в графі «батько» вказати: «громадянин України [PERSON] , [INFO] » та встановити факт що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без участі матері - [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування уточненого позову зазначив, що починаючи з 2015 року він перебував з відповідачкою [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Сторони вели спільне господарство, займалися вихованням дітей, які народилися за час сумісного проживання однією сім`єю, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку з тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі під час здійснення реєстрації народження їх спільних з відповідачкою [PERSON] дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в органах державної реєстрації актів цивільного стану, відомості про батька дітей були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Станом на теперішній час відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання їх спільних дітей, покинула їх на виховання позивача та веде аморальний образ життя, внаслідок чого відповідно до Наказів №01-08/34 та №01-08/35 від 09.09.2024 року Служби у Справах дітей Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області спільних з відповідачкою неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано в сім`ю їх хрещеної - [PERSON] . Діти завжди сприймали позивача як батька, він самостійно здійснює за ними догляд та вони перебувають на його утриманні. У них склались добрі сімейні відносини. Станом на теперішній час, Позивач бажає оформити батьківство щодо спільних з відповідачкою [PERSON] дітей, тому звернувся до суду з даною позовною заявою з метою поновлення та захисту його прав як батька неповнолітніх дітей. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 25 вересня 2024 Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загально позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. 06 листопада 2024 Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було відмовлено в об`єднанні цивільних справ. 18 листопада 2024 Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було заяву представника позивача задоволено, та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Представник позивача [PERSON] адвокат Бережна Т.Г. у підготовчому засіданні повністю підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позовних вимог, просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається із матеріалів справи, починаючи з 2015 року позивач [PERSON] перебував з відповідачкою [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Сторони вели спільне господарство, займалися вихованням дітей, які народилися за час сумісного проживання однією сім`єю, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку з тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі під час здійснення реєстрації народження їх спільних з відповідачкою [PERSON] дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в органах державної реєстрації актів цивільного стану, відомості про батька дітей були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Станом на теперішній час відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання спільних дітей, покинула їх на виховання позивача та веде аморальний образ життя, внаслідок чого відповідно до Наказів №01-08/34 та №01-08/35 від 09.09.2024 року Служби у Справах дітей Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області наших спільних з відповідачкою неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано в сім`ю їх хрещеної - [PERSON] . Діти завжди сприймали позивача [PERSON] як батька, він самостійно здійснює за ними догляд та вони перебувають на його утриманні. У них склались добрі сімейні відносини. Вищезазначені обставини підтверджуються Довідкою Кулевчанської сільської ради №673 від 19.09.2024. В матеріалах справи, міститься висновок про біологічне батьківство №MGU1169 від 17.10.2024, згідно якого громадянин [PERSON] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] з ймовірністю 99,9999413296% та [PERSON] , з ймовірністю 99,999998785%. Також, у судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , яка пояснила, що позивач [PERSON] є її рідним племінником. [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , вони знаходяться на його утриманні. Мати дітей [PERSON] пішла від них, вони приблизно три роки не живуть разом, вона дуже зловживає спиртними напоями, що призвело до смерті їх спільної дитини, яку [PERSON] задушила. З моменту народження дітей, вони проживали з [PERSON] , у нього є своє господарство, його мати завжди допомагала йому з дітьми. [PERSON] не хотіла оформити їх відносини у законному порядку, оскільки хотіла бути матір`ю одиночкою, та отримувати матеріальну допомого від держави. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial