Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних в обґрунтування якого посилався на те, що 29.04.2022 відбулось ДТП за участю транспортного засобу позивача Chevrolet Volt, державний номер [NUMBER] та транспортного засобу BMW 525, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Оскільки відповідач відмовився відшкодовувати позивачу завдані матеріальні збитки, [PERSON] за захистом свого порушеного права звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди. Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/126-22/6238-АВ від 14.09.2022 вартість відновлювального ремонту ТЗ позивача становить 509 145,27 грн., а вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди становить 363 514, 36 грн.. МТСБУ у відповідності до вимог Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 04.07.2023 р. відшкодувало [PERSON] 130 000,00 грн. з 363 514,36 грн.. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.06.2023 у цивільній справі №727/5240/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 233 514,36 грн., витрати на правову допомогу в сумі 6 400 грн. та судовий збір в розмірі 5 837,85 грн.. Вказував, що з урахуванням експертного висновку розмір матеріального збитку на момент розгляду справи становив 363 514,36 грн., 130 000,00 грн. з цієї суми було [PERSON] було відшкодовано МТСБУ. Разом з цим, сума у розмірі 233 514,36 грн. була погашена [PERSON] лише частково, а саме у розмірі 26 909,10 грн. і таке погашення відбулось не одразу (суми і періоди погашення вказані у таблиці, а також підтверджуються скріншотами з додатку банку позивача). Також за результатами розгляду цивільної справи №725/5240/22 у відповідача з 15.06.2023 додатково виникло зобов`язання у вигляді відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 6400 грн. та сплаченого [PERSON] судового збору в розмірі 5837,85 грн.. З урахуванням наданого розрахунку вважає, що загальна сума до стягнення з відповідача становить 52 310,04 грн., що включає: інфляційні втрати у сумі 37 903,79 грн. та три проценти річних у сумі 14 406,25 грн.. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 37 903,79 грн., три проценти річних у розмірі 14 406,25 грн., а також судові витрати. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач раніше подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову заперечував, оскільки під час дії воєнного стану ст. 625 ЦК України не застосовується на підставі п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] як власник автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Volt», державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.04.2022, станом на 07.09.2022 року зазнав матеріального збитку у розмірі 363 514 грн. 36 коп., відповідно до копії висновку експертного дослідження №ЕД-19/126-22/6238-АВ від 14.09.2022 р. складеного судовим експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС України Д.Ю. Зачиковським (а.с.6-26). Як зазначає позивач та не заперечував [PERSON] , МТСБУ відшкодувало [PERSON] 130 000 грн.. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.06.2023 року у справі №727/5240/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 233 514 грн. 36 коп., витрати на правову допомогу в сумі 6 400 грн. та судовий збір в розмірі 5837,85 грн.. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Нарахування 3% річних на суму заборгованості має компенсаційний характер та не може розцінюватись як штрафні санкції. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних втрати та трьох відсотків річних, які не спростовані відповідачем, сума до стягнення становить 37 903 грн. 79 коп. (інфляційних втрат) та 14 406 грн. 25 коп. (3 проценти річних). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю з відповідача підлягає стягненню 968 грн. 96 коп. сплаченого позивачем судвого збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved