Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Заявниця, посилаючись на те, що: -26 червня 2003 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії Р2 №259763, про передачу їй у власність земельної ділянки 0,70га, для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження голови РДА №702 від 29 грудня 2002 року; -на момент видачі їй Державного акту вона не звернула уваги, що в акті допущено помилку її по батькові помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », у зв`язку з чим вона позбавлена можливості оформити належним чином документи та внести відомості до державного кадастру; -встановлення даного юридичного факту має для неї суттєве юридичне значення, оскільки від цього факту породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, звернулася до суду з заявою та просить: встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії Р2 №259763 від 26 червня 2003 року, виданий на ім`я « [PERSON] » належить їй. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, у поданій нею заяві /а.с.2-3/ просила розглянути справу в її відсутність. Представник заінтересованої особи Хустської міської громади в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання /а.с.12-13/, згідно якого проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника за наявними матеріалами у справі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність заявниці та представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується: -паспортом заявниці, серії [NUMBER] , згідно якого її прізвище, ім`я та по батькові - « [PERSON] », дата народження: [INFO] , місце реєстрації та проживання з 29 лютого 1988 року по теперішній час: [ADDRESS] /а.с.4/; -довідкою ІПН, згідно якої її прізвище, ім`я та по батькові - « [PERSON] » /а.с.4/; -Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серії Р2 №259763, згідно якого: «видано громадянину України [PERSON] », яка мешкає: «в [ADDRESS] , у тому, що на підставі рішення розпорядження Голови Хустської РДА Ради народних депутатів №702 від 29 грудня 2002 року їй передається у приватну власність земельна ділянка, площею 0,70 гектарів, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Рокосово Рокосівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого селянського господарства ур. «Вереща», в якому по батькові заявницю помилково вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] », прізвище, ім`я та місце її проживання співпадають з її паспортом: « [PERSON] , [ADDRESS] » /а.с.5/. З огляду на вищевказане суд констатує, що заявниця правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дану вимогу слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved