Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 25.08.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №6978721. 26.12.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» було укладено договір факторингу №26122023, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги, у т.ч. за зазначеним вище кредитним договором, в сумі 20250 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14750 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.07.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з 02.09.2024 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились. В пред`явленому позові позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, суд, у відповідності до ч.3 ст.211, ч.3 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України, ухвалив провести розгляд справи по суті в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Статтею 12 Закону №675-VIII від 03.09.2015 \~року визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у с.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.08.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №6978721. Відповідно до умов п.п.1.2,1.3 кредитного договору сторонами було погоджено надання відповідачу кредиту в сумі 5000 грн., строком на 110 днів, що складається із пільгового та поточного періодів. Згідно додатку №1 до договору сторонами було погоджено графік платежів. У додатку №2 до договору (Паспорт споживчого кредиту) відповідача було ознайомлено із умовами кредитування. Пунктом 1.5.1 кредитного договору було встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 500 грн., що нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2,1.5.3 кредитного договору було погоджено процентну ставку за користування кредитом протягом пільгового періоду в розмірі 1250 грн., яка нараховується за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та в розмірі 13500 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно платіжного доручення 108530862 від 25.08.2023 року вбачається, що на виконання умов кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на рахунок відповідача кошти в сумі 5000 грн. 26.12.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ» було укладено договір факторингу №26122023, відповідно до умов якого та витягу з реєстру боржників №1 на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачем кредитним договором, заборгованість за яким на момент відступлення прав вимоги складала 20250 грн., у т.ч.: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14750 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією. З урахуванням наведених вище обставин, не спростованих відповідачем, умов кредитного договору та договору факторингу, положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №6978721 від 25.08.2023 року, яка утворилась станом на 26.12.2023 року, в сумі 20250 грн., у т.ч.: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14750 грн. заборгованість за відсотками, 500 грн. заборгованість за комісією. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: approved