Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] з позовом про усунення від права на спадкування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер спадкодавець чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частку на нерухоме майно яке належало спадкодавцю, іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] (свідоцтво на його частку спадщини на його ім`я на даний момент не видано). Позивач вважає що, зважаючи на негідну поведінку відповідача по відношенню до свого батька (спадкодавця), не надання йому допомоги, яку той потребував та прохав, через хворобу (онкологічне захворювання), [PERSON] має бути усунений судом від спадкування. Позивач просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, її інтереси в судовому засіданні представляв представник, який заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця отримала свідоцтва про право на спадщину на частку на нерухоме майно яке належало спадкодавцю. Згідно зазначених вище свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] (свідоцтво на його частку спадщини на даний момент не видано), вказана інформація підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] . З консультативного висновку лікаря, виписок з лікувального закладу, вбачається, що спадкодавець хворів на онкологічне захворювання (злоякісна пухлина), Згідно показань свідків наданих в судовому засіданні, кожним свідком окремо, судом встановлено, що з жовтня 2023 року [PERSON] перебував у безпорадному стані, не міг ні самостійно приготувати собі їжі, ні вийти з квартири, придбати продукти та ліки, не мав змоги забезпечити умови свого життя, тому потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Таку допомогу своєму чоловіку надавала позивач, відповідач категорично відмовився в будь якій формі надавати допомогу своєму батьку незважаючи на неодноразові прохання спадкодавця, який зв`язувався з сином по телефону. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст. 1216 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Враховуючи досліджені судом докази суд приходить до висновку, що відповідачу було відомо про існування хвороби у батька, про його стан здоров`я та те, що батько потребує його допомоги, натомість відповідач замість того, щоб надавати таку допомогу ігнорував прохання спадкодавця, маючи змогу таку допомогу надавати. Суд вважає, що сукупність обставин визначена в ч. 5 ст. 1224 ЦК України, і яка необхідна для задоволення позовних вимог про усунення позовних вимог про усунення від права на спадкування в судовому засіданні доведена а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved