Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 651172869. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу №28/11118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 651172869. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 20.10.2022 укладено Договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 651172869 на суму 88\~191,10 грн., з яких: 21\~965,20 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 66\~225,90 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідач після відступлення прав вимоги за зазначеними договорами свій обов`язок щодо сплати заборгованості не виконав. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 651172869 в розмірі 88\~191,10 грн. Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою судді від 01.11.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив на позовну заяву, який підписано адвокатом Адвокатського об`єднання «Захист» Мазурик З.Я. в інтересах [PERSON] .. Однак, судом даний відзив не може бути прийнято у зв`язку із тим, що до відзиву не додано документи, які б підтверджували право адвоката Мазурик З.Я. на представництво інтересів [PERSON] та подання від її імені відзиву на позовну заяву. 20.02.2024 від представника позивача Маглича І.С. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник, посилаючись на те, що обставини укладення кредитного договору відповідачем не спростовано, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що 12.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 651172869. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За вказаним договором відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1). Строк кредиту 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.2). Сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.1.3). За користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування. Виключно на період строку, визначеного п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 32,85 процентів річних, що становить 0,9 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.1). За умови продовження строку Дисконтного періоду за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 328,84 процентів річних, що становить 0,90 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.2).У випадку користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних за кожен день користування кредитом (п.1.4.3). У разі прострочення або невиконання зобов`язань, застосовується процентна ставка 839,50% річних (а.с.5,6-8). Для здійснення платежів за кредитним договором встановлено графік розрахунків (а.с.8 зв. сторона). 17.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 651172869 від 12.03.2021, згідно з якою сторони домовились збільшити суму кредиту на 2000,00 грн на строк дії договору (а.с.9). 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених договором, викладено у новій редакції (а.с.10-12). 20.10.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а.с13-14). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано право грошової вимоги за кредитним договором № 651172869, укладеним з [PERSON] на загальну суму 88\~191,10 грн. (а.с.15). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 заборгованість за кредитним договором № 651172869 від 12.03.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 88191,10 грн. (а.с.16). На підтвердження отримання відповідачем кредиту, представником позивача надано платіжні доручення від 12.03.2021, від 17.03.2021 щодо перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 20\~000 грн. та 2000 грн. (а.с.69,70). Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 07.08.2021 заборгованість за кредитним договором № 651172869 склала 88\~191,10 грн (а.с.64-68). Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстроване як фінансова установа. ТОВ «ФК «ЄАПБ» має ліцензію на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг, дії на підставі статуту (а.с.17,18). ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснює діяльність на підставі Статуту (а.с.25-29). ТОВ «Таліон Плюс» зареєстровано як юридична особа, фінансова установа, має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розпорядженням № 4234 від 07.11.2017 (а.с.21,22). Нормативне обґрунтування. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Висновки суду. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладення кредитного договору № 651172869 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та додаткової угоди до нього, що підтверджується платіжними дорученнями про перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в загальній сумі 22\~000,00 грн. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз змісту договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 свідчить про те, що ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) передало ТОВ ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах. Копія витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 містить інформацію лише про прізвище боржника та номер кредитного договору № 651172869 без зазначення дати його укладання, тобто позивачем не доведено, що саме за спірним договором було передано право вимоги. Крім того, договір № 651172869, копія якого міститься в матеріалах справи, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 12.03.2021, тобто після укладання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (зміст якого викладений у додатковій угоді № 26 від 31.12.2020, на який у позовній заяві посилається позивач. Копію договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем суду не надано. Отже позивачем не доведено перехід права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 651172869, оскільки не надано доказів, на підставі яких право вимоги до боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд доходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому Законом порядку набуло статус нового кредитора до відповідача за договором № 651172869 від 12.03.2021, а відтак і право вимоги до нього. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Заява відповідача про застосування позовної давності судом не розглядалась, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed