Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

07.10.2024 року до суду звернулася представник: адвокат Дерев`янко І.О. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В позові посилалися на те, що у стосунках, притаманних шлюбу, у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Відповідач свій фінансовий дохід приховує, жінку та дитину повноцінно не забезпечує матеріально, грошову допомогу не надає на утримання спільної доньки та матері дитини. Позивач прикладає максимально зусиль з метою належного піклування про здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, однак потребує фінансової допомоги відповідача. Донька постійно проживає разом з позивачем, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на сьогоднішній день потребує догляду, дитині два роки. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Відповідач є батьком та його ніхто не звільняв від обов`язків утримувати дитину та матір дитини. Оскільки відповідач має також нести матеріальні обов`язки, пов`язані з життям, вихованням, харчуванням, розвитком спільної дитини та утриманням матері дитини, тому позивач вважає за необхідне звернутися до суду щодо стягнення аліментів з відповідача на власне утримання та утримання доньки. Прохали стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] : на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття; та на утримання матері дитини в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] ; допустити негайне виконання рішення в межах сплати платежу за один місяць. 09.10.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 04.12.2024 року позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 04.11.2024 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та прохала задовольнити. 04.12.2024 року відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 29.08.2024 року, та Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1677937-2024 від 11.09.2024 року. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №831902 від 08.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. [INFO] в м. Цюрих Швейцарська Конфедерація у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується копією Витягу із реєстру актів про народження Служби реєстрації актів цивільного стану від 27.06.2023 року. Донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилалася на те, що відповідач свій фінансовий дохід приховує, жінку та дитину повноцінно не забезпечує матеріально, грошову допомогу не надає на утримання спільної доньки та матері дитини. Позивач прикладає максимально зусиль з метою належного піклування про здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, однак потребує фінансової допомоги відповідача. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Відповідач є батьком та його ніхто не звільняв від обов`язків утримувати дитину та матір дитини. Оскільки відповідач має також нести матеріальні обов`язки, пов`язані з життям, вихованням, харчуванням, розвитком спільної дитини та утриманням матері дитини, тому позивач вважає за необхідне звернутися до суду щодо стягнення аліментів з відповідача на власне утримання та утримання доньки. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021 року у справі № 487/5798/20 зазначено, що «Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу». Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі, однак перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, свій фінансовий дохід приховує, жінку та дитину повноцінно не забезпечує матеріально, грошову допомогу на утримання спільної доньки та матері дитини не надає. Таким чином, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору за дві вимоги про стягнення аліментів, то суд покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved