Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У серпні 2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу. В обґрунтування заяви посилалася на те, що з 2016 року вони разом з [PERSON] , [INFO] , на протязі шести років проживали однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . 27.04.2022 [PERSON] було мобілізовано до Збройних Сил України, де він, проходячи військову службу 21.05.2022 загинув у с. Борогодичне, Краматорського району, Донецької області під час участі у бойових діях, пов`язаних із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, яка розпочалась 24.02.2022. Протягом спільного проживання позивач разом із [PERSON] мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, піклувались один про одного, мали спільний бюджет, разом володіли і користувались майном - будинком, в якому проживали. У 2022 році [PERSON] зверталась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , але ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2022 у цивільній справі №199/4070/22 їй було відмовлено у відкритті провадження по справі за її заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки у даній справі вбачається спір про право. На теперішній час, в чинне законодавство були внесені зміни, які надали позивачу підстави для звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд встановити факт проживання її та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без шлюбу у період з 2016 року по день його смерті - [INFO] , тобто протягом шести років. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2024 дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі (а.с.25). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2024 витребувано докази по справі з [INFO] та Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с.52). У судовому засіданні заявник та її представник адвокат Тарасевич С.В. підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав викладених у ній. Заінтересована особа Міністерство оборони України в судове засідання не з`явилася, її представником надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому вона просила залишити заяву [PERSON] без задоволення, оскільки в даній справі наявний спір про право та вона не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Суд, вислухавши заявника, її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. У відповідності до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який триває до теперішнього часу. Судом встановлено, що згідно витягу з наказу №63 від 27.04.2022 [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу 27.04.2022 згідно поіменного списку, як солдата військової частини [NUMBER] (а.с.59). [INFO] [PERSON] загинув в селі Богородичне, Краматорського району, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №951 (а.с.9). Відповідно витягу з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол №2518 від 10.11.2023) травма (21.05.2022), яку отримав солдат [PERSON] , [INFO], «Грубе порушення анатомічної цілісності тіла. Інші комбінації розтрощень, які охоплюють декілька ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків», згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 05.06.2022 № 155, повідомлення про смерть №1606 від 23.05.2022 виданого начальником [INFO] , лікарського свідоцтва про смерть №2188 від 27.05.2022, виданого КЗ «Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2023, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), послужила причиною смерті 21.05.2022, - травма, яка призвела до смерті, та причини смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.58). Факт, про встановлення якого просить [PERSON] , має для неї юридичне значення, оскільки пов`язаний із її правом на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою та другою ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Згідно довідки, наданої Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою від 25.10.2024 за вих. №3367, вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.56). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження N 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 ч. 4 ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в такій редакції: «до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності в осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи та підтверджується письмовими доказами та показами допитаних свідків. Згідно акту про проживання, виданого головою квартального комітету №5 від 04.06.2022, вбачається, що з 2016 року [PERSON] , [INFO] , дійсно мешкав разом з цивільною дружиною [PERSON] , [INFO] , та її сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с.13). Під час розгляду справи судом були допитані свідки, які також підтвердили факт проживання заявниці [PERSON] та померлого [PERSON] однією родиною, сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстраціє шлюбу у період часу з 2016 року до 21 травня 2022 року. Так, свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці, повідомила суду, що [PERSON] познайомилася з [PERSON] у 2016 році, з того часу вони стали проживати разом у [PERSON] . Вони були сім`єю. Знає, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та про те, що в них був спільний бюджет. Свідок [PERSON] повідомила суду, що її сусідка [PERSON] та [PERSON] познайомилися у 2016 році. [PERSON] постійно проживав з того часу з заявницею. Свідок разом з ними відпочивала та бачила, що [PERSON] та [PERSON] були сім`єю, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду показав, що живе навпроти [PERSON] та знайомий з нею з 2010 року, у її дворі ставить свій автомобіль. У 2016 році вона познайомила його з [PERSON] , з яким вона почала проживати однією сім`єю. Чи були вони у зареєстрованому шлюбі свідку не було відомо, але [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Свідок сприймав їх як чоловіка та дружину. У зв`язку з вищевикладеним, підсумовуючи наведене, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає до задоволення. Під час розгляду справи, судом не встановлено наявність спору про право, а тому доводи заінтересованої особи є необґрунтованими. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved