Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 січня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складено актовий запис № 39. У шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння і взаємоповага, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, кожен живе окремим життям. Шлюб існує лише формально, підстави для застосування заходів примирення відсутні. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/18863/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч.\~4\~ст.\~223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з\~неявкою\~учасників справи,\~з\~підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 21 січня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис № 39, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У шлюбі в подружжя народилися діти: - син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; - дочка [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved