Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У лютому 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за довіреністю Поляков Олексій Володимирович звернувся через підсистему «Електронний\~суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року, у розмірі 22\~550,82 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 4 500,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог, в позовній заяві вказано, що 06 червня 2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000130160, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 22\~550,82 грн строком на 12 місяців з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 2 670,03 грн. Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 Договору. До моменту підписання кредитного договору відповідач ознайомився та погодився з умовами універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб/, тарифами банку, публічним договором (офертою) АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та іншою інформацією за відповідною банківською послугою, що містяться в УДБО та оприлюднені на офіційному сайті банкута відділеннях банку. Перед укладенням договору відповідач подав всі необхідні документи, а банк на підставі таких документів провів ідентифікацію та верифікацію його особи, з`ясував розмір його доходів, соціальний стан та здійснив інші заходи з належної перевірки клієнта відповідно до чинного законодавства України та внутрішніх нормативних документів банку. Після успішного проведення процедури перевірки відповідача, в тому числі для цілей укладення з клієнтом кредитного договору про надання банківської послуги,\~клієнт підписав заяву-згоду на обробку персональних даних та доступ до його кредитної історії, що знаходиться в кінці паспорта кредиту. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6.1. Універсального договору банківського обслуговування клєнтів-фізичних осіб у АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (УДБО) шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки банку та підпису уповноваженої особи банку, зокрема, з цим погодився відповідач, відповідно до п.3.6.4. кредитного договору. Відповідно до п.21.1. УДБО, підписанням Договору про надання банківської послуги клієнт підтвердив, що він: ознайомлений з умовами УДБО, тарифами банку, публічним договором (офертою) АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та іншою інформацією за відповідною Банківською послугою, що містяться в УДБО та/або оприлюднені на Офіційному сайті Банку (вкладка «Приватним особам») та у відділеннях банку, вважає їх повністю зрозумілими, розумними, справедливими та прийняв їх безумовно та у повному обсязі, а також зобов`язується виконувати їх в повному обсязі; укладає договір у тому числі з дотриманням принципу «свободи договору», визначеного статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України; до укладання УДБО та кожного договору про надання банківської послуги Клієнт отримав усю інформацію стосовно відповідної Банківської послуги в обсязі та у порядку, що передбачені статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та ст.30 Закону України "Про платіжні послуги». При цьому банк на власний розсуд приймає рішення щодо надання кредиту на підставі наданих боржником документів, враховуючи його кредитну історію та платоспроможність. Банк має право відмовити клієнту у наданні кредиту повністю або частково. Оскільки банк прийняв позитивне рішення про надання кредиту, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 23\~579,81 грн., встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку. Умовами кредитного договору сторони встановлюють зобов`язання позичальник здійснювати повернення кредиту частинами (обов`язковими щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором (п. 5 паспорту споживчого кредиту, п. 4. кредитного договору). Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 22 лютого 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22\~550,82 грн, яка складається з: 15\~793,52 грн - залишок простроченого кредиту; 1\~116,98 грн - залишок прострочених відсотків; 5\~640,32 грн - залишок прострочених комісій, що вбачається з виписок з особової рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором. Після переходу права вимоги за договором факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 нарахування за кредитним договором № 22037000069260 від 11.07.2018 жодним з факторів не здійснювалось. Відповідно до п.7.6.1. УДБО банк має право визнати дату погашення кредиту такою, що настала, направивши клієнту відповідну письмову вимогу про погашення кредиту у порядку, встановленому п. 2.7.4.6 УДБО, у разі настання будь-якої з наступних подій/обставин: - несплати кредиту та/або процентів відповідно до умов Договору щонайменше протягом одного календарного місяця з дня закінчення строку (настання терміну) платежу. Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил. Відповідно до п. 20.1.14.6. УДБО у разі надання кредиту банк має право, передавати (відступати) права вимоги за кредитним договором і будь-яку пов`язану з ним інформацію третій особі відповідно до законодавства України без одержання згоди Клієнта на вчинення такої передачі (відступлення). Клієнт зобов`язується виконувати свої зобов`язання перед новим кредитором після повідомлення про перехід прав вимоги. 12.07.2023 АТ "Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК "ОнлайнФінанс» (Фактор) уклали договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу № 12/07/23 фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом із реєстром боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 від АТ "Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 550,82 грн. Згідно п 6.2.2 договору факторингу № 12/07/23 права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання- передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. На виконання даних умов договору, відповідно до Акту приймання-передачі прав вимоги. Акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 від АТ "Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 22\~550,82 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу №12/07/23 фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від клієнта за цим договором. 29.01.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача за Кредитним договором. Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників від 29.01.2024 до договору факторингу №29/01/24-01 від 29.01.2024 року. Згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 22550,82 грн. Відповідно до п.1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу № №29/01/24-01 - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Враховуючи наведене, вважають, що позивач довів отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Позивач належним чином повідомив боржника про заборгованість за Кредитним договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року, а саме 03 лютого 2024 року відправив лист- повідомлення про погашення Кредиту, зазначивши про намір стягнення заборгованості в судовому порядку, якщо це не буде здійснено. Проте, незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату час та місце розгляду справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у\~Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Суд встановив, що 06 червня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000130160, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 23 579,81 грн строком на 12 місяців, з оплатою процентів в розмірі - 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56 % річних - за прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає: 2,99 % від суми кредиту. Кінцева дата повернення кредиту 06 червня 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , станом на 22 лютого 2024 року заборгованість у загальному розмірі становить 22\~550,82 грн, та складається з наступного:\~ 15\~793,52 грн - залишок простроченого кредиту; 1\~116,98 грн - залишок прострочених відсотків; 5\~640,32 грн - залишок прострочених комісій, що вбачається з виписок з особовового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором. З виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] погашав заборгованість в період з 06 червня 2019 року по 11 липня 2023 року. Відповідно до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року, право грошової вимоги\~до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс». З акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 12.07.2023 року, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «ОнлайнФінанс» прийняв реєстр боржників кількістю 3093 (Додаток 2 до Договору №12/07/23). 29.01.2024 року TOB «ФК «ОнлайнФінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача за кредитним договором. Згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 22\~550,82 грн. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №29/01/24-01 - підтверджує факт переходу клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1\~ст.\~514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Банк Кредит Капітал»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктом 1.2. Кредитного договору № 22033000130160 від 06 червня 2019 року зазначена процентна ставка, так відповідно банком надано клієнту грошові кошти (кредит) в сумі 23 579,81 грн строком на 12 місяців, з оплатою процентів в розмірі - 0,001 % річних за строкову заборгованість та в розмірі 56 % річних - за прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає: 2,99 % від суми кредиту. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, а саме заборгованість за простроченими відсотками. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату на користь кредитодавця щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому, суд відмовляє у стягненні за даним рішенням залишку прострочених комісій у розмірі - 5\~640,32 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ "ФК "Ейс", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем, в загальному розмірі 16\~910,50 грн, яка складається з: 15\~793,52 грн - залишок простроченого кредиту; 1\~116,98 грн - залишок прострочених відсотків; що вбачається з виписок з особової рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "Ейс" заборгованість за кредитним договором № 22033000130160 від 06 червня 2019 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] в загальній сумі 16\~910,50 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1816,52 грн (16\~910,50 грн х 2422,40 грн / 22\~550,82 грн). Приписами ч. 1ст. 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: договір про надання правничої допомоги від 16.02.2024 року, розмір вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 16/02/24, акт прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 року, додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від № 16/02/24 від 16.02.2024 року. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "Ейс" понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,52 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

Outcome: partial