Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що з 07.11.2006 року перебуває в шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 2390. Від шлюбу він з дружиною мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Посилаючись на те, що сімейне життя з дружиною не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. З 2020 року подружні стосунки між ним та дружиною припинилися, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення не згоден. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом на подання відзиву не скористалась, від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить суд не надавати їм з чоловіком строк на примирення, розірвати шлюб та розглядати справу без її участі (а.с. 29). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. 07.11.2006 року між позивачем та відповідачкою Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2390 (а.с. 18). Після одруження позивачка прізвище не змінювала. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №549 (а.с. 17). Спільне життя позивача з відповідачкою не склалось, через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. З 2020 року подружні стосунки між ними припинилися, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Враховуючи те, що збереження шлюбу є неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки подальше перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved