Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.06.2024 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкодизавданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є законним володільцем транспортного засобу «Audi» д.н.з. [NUMBER] . 05.12.2023 о 16:30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом екскаватором «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по просп. Степана Бандери у районі будинку № 17/1, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого відбулося зіткнення з припакованим транспортним засобом «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а [PERSON] порушив пункт 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою від 05.12.2023 року про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1073400, винесеною працівниками БЗС ДПП на місці ДТП, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з тим, що він керував екскаватором не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та чинного страхового поліса про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , який знаходиться у володінні позивача. Право власності на транспортний засіб екскаватор «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за відповідачкою [PERSON] . Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрована з 2007 року як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є надання в оренду будівельних машин і устаткування (КВЕД 77.32). Позивач вважає, оскільки, на момент ДТП [PERSON] не мав посвідчення водія, тобто не мав законних підстав для керування екскаватором, тому він не є особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а також відсутній чинний страховий поліс власників наземних транспортних засобів, отже відшкодувати шкоду повинен власник екскаватора - [PERSON] . Відповідно до висновку експерта від 08.03.2024 року №2791/24-54 за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI», д.н.з. [NUMBER] складає 48 536,20 грн., вартість відновлювального ремонту станом на 05.12.2023 складає 86 362,30 грн., вартість проведення дослідження складає 2 726,21 грн. Крім того, позивачу внаслідок ДТП було завдано душевних страждань, розмір яких він оцінює в 20 000 грн. З цих підстав просить стягнути з відповідачки [PERSON] , як власниці транспортного засобу екскаватор «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] на свою користь 86 362,30 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 2 726,21 грн. витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, 20 000 грн. - в рахунок завданої моральної шкоди, 10 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу та 4 239,20 грн. витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду 04.07.2024 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Відповідачем письмовий відзив не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Власником транспортного засобу «Audi» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 18), з 2021 року позивач користується цим автомобілем, на підставі посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тобто є володільцем цього транспортного засобу. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2024 (справа №756/16408/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «AUDI», д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 05.12.2023 о 16:30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом екскаватором «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по просп. Степана Бандери у районі будинку № 17/1, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого відбулося зіткнення з припаркованим транспортним засобом «AUDI», д.н.з. [NUMBER] . Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. [PERSON] порушив пункт 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 25). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови від 05.12.2023 року про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1073400, винесеної працівниками батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції на місці ДТП [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 26 КУпАП, у зв`язку з порушенням пункту 2.1 Правил дорожнього руху, а саме керування екскаватором «CATERPILLAR» д.н.з. [NUMBER] , особою, яка не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії та чинного страхового поліса про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 23,24). Позивачем для визначення розміру матеріального збитку, було проведено транспортно-товарознавчу експертизу Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до висновку експерта за результатами проведення дослідження № 2791/24-54 від 08.03.2024 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу «AUDI», д.н.з. [NUMBER] , що була заподіяна внаслідок пошкоджень в ДТП, що сталася 05.12.2023 дорівнювала 48 536, 20 грн. (а.с. 34-48), вартість ремонту 86 362,30 грн. (а.с. 51). Крім того, позивачем було сплачено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз 2 726,21 грн. за проведення експертизи № 2791/24-54 від 08.03.2024, що підтверджується рахунком №1161 від 11.03.2024 та платіжним документом №169311903 (а.с.61-62). Право власності на транспортний засіб екскаватор «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] . Позивачу внаслідок ДТП було завдано душевних страждань, розмір яких він оцінює в 20 000 грн. В зв`язку з вищезазначеним, позивач [PERSON] просить стягнути завдану внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду з [PERSON] , на яку зареєстровано право власності на транспортний засіб екскаватор «CATERPILLAR», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.4 цієї ж статті, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач вважає, оскільки, на момент ДТП [PERSON] не мав посвідчення водія, тобто не мав законних підстав для керування екскаватором, тому він не є особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а також не мав чинного страхового поліса власників наземних транспортних засобів, отже відшкодувати шкоду повинен власник екскаватора - [PERSON] . Відповідно до змісту частини першої статті 397 ЦК України володільцем майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Володіння - це фактична влада, фізичне панування особи над тілесною річчю, яке надає особі фактичну можливість використовувати виключно для себе повну владу над річчю, тримати її для себе і в своїй владі з наміром отримувати з неї можливі вигоди і відхиляти чужий вплив на неї. Основна ознака володіння полягає у пануванні (владі) особи над річчю, під чим розуміється вплив на річ, ставлення до речі. Друга ознака володіння полягає в тому, що панування має бути фактичним, хоча це і не завжди передбачає постійний контакт особи з річчю, характер панування визначається властивостями самої речі, її призначенням та характеристиками. Майно, що перебуває у володінні особи, перебуває під її впливом. Користуючись, розпоряджаючись чи управляючи майном, особа здійснює певний вплив на майно, адже, реалізуючи ці права, особа здійснює певні активні дії. Для володіння характерною є не динаміка, а статика відносин. Володіння - це певний фактичний стан закріплення майна за певним суб`єктом. Для того, щоб бути володільцем, особі не треба постійно перебувати у матеріальному контакті з річчю. У володільця лише повинна бути можливість у потрібний момент поставити себе в таке становище щодо речі, щоб реалізувати матеріальний контакт із нею. Отже, важлива ознака володіння полягає у тому, що такий матеріальний зв`язок має бути реальним чи дійсно можливим, а особа, яка володіє річчю, повинна мати реальні можливості в будь-який момент розпочати дійсне володіння річчю, користування та розпоряджання нею. На відміну від володіння, експлуатація транспортного засобу за чинним правовим регулюванням пов`язується з наявністю у експлуатанта певного дозволу на здійснення такої діяльності. Відносини з експлуатації транспортних засобів регулюються імперативними нормами публічного права, такі відносини не регулюються цивільним законодавством, оскільки не відповідають критеріям, визначеним у статті 1 ЦК України. Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Розмежовуючи категорії власника транспортного засобу і його експлуатанта (тобто особи, яка має право користуватися ним як водієм за правилами дорожнього руху), потрібно виходити з того, що не кожен власник (володілець) транспортного засобу має право його експлуатувати. Лише особа, яка має водійське посвідчення, або інші документи, встановлені законом та видані визначеним державою органом, має право керувати транспортним засобом за правилами дорожнього руху. Тобто, «правомірна експлуатація транспортного засобу» - це право особи, яка має водійське посвідчення або інший документ, встановлений законом, експлуатувати транспортний засіб, тоді як «правомірне володіння транспортним засобом» надає особі лише прав щодо володіння транспортним засобом як річчю, але за відсутності в особи водійського посвідчення, або іншого документа встановленого законом, у такої особи відсутнє право на експлуатацію автомобіля. Положеннями статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Тобто правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи. За змістом пункту 2.2 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 11 лютого 2009 року; в редакції постанови Кабінету Міністрів № 1029 від 26 вересня 2011 року власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця. Під неправомірним заволодінням майна потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Тож умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майна, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі. На підставі наведеного можна зробити висновок, що у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, доказом якої є наявність у володільця реєстраційного документа на цей транспортний засіб, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно. При цьому будь-яке фактичне володіння має розглядатися як правомірне, допоки протилежне не буде встановлено судом. Правомірність володіння транспортним засобом не виключає неправомірності його експлуатації. Ці дві категорії використовуються різними галузями законодавства та мають відмінне правове призначення. Експлуатація оцінюється у сфері дорожнього руху, регулюється нормами публічного права. Натомість володіння оцінюється за загальними правилами цивільного права, виходячи з презумпції правомірності будь-якого фактичного володіння. Фактична передача власником транспортного засобу іншій особі навіть із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тим не менше породжує правомірне володіння, з огляду на наявність волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом (ці висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 08.11.2021 у справі № 523/9076/16-ц та постановою Верховного Суду у справі № 733/1046/21 провадження № 61-3545св23 від 16.08.2023). У цій справі, судом не встановлено обставин того, що [PERSON] протиправно володів транспортним засобом, який потрапив у ДТП. Враховуючи наведене, суд вважає, що у цьому випадку шкоду під час ДТП заподіяно особою, яка правомірно володіла транспортним засобом, проте не мала посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тому позов пред`явлено до неналежного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17). Зважаючи на те, що позов про відшкодування шкоди пред`явлено до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed