Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 17.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб.Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Спільне життя між подружжями не склалось, сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з лютого 2022 р. Одруження виявилось невдалим, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Поновлювати шлюбгі стосунки з відповідачем [PERSON] не зберається, а тому строк для примирення не потрібен. Добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється, а тому представник [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та покласти судрві витрати на відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2024 матеріали цивільної справи передані до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Провадження в справі відкрито 04.09.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача в адресу суду надіслав заяву про слухання справи за відсутності та задовольнити позов. Не заперечють щодо ухвалення заочного рішення Відповідач повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 17 листопада 2021 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, укладений між громадянином Ісламської Республіки Пакістан [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1633, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. Як свідчать матеріали справи, від шлюбу сторони спвльних неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Зазначене представником позивача не спростовано відповідачем [PERSON] . Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи також отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, під час розгляду справи було встановлено, що позивач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved