Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 20.06.2024 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. \~ \~ \~ \~Позовна заява обґрунтована тим, що 30.06.2006 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач вказувала, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі відповідачем було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2007 квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Зазначала, що шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. \~ \~ \~ \~В поданій до суду позовній заяві просила розірвати шлюб, зареєстрований 30.06.2006 з [PERSON] . Просила також визнати за нею [PERSON] та за [PERSON] право власності на 1/2 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21.06.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.10.2024 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] , призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не з`явилася, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі, зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 30.06.2006 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, жоден із подружжя не має намірів підтримувати шлюбно-сімейні стосунки. В судовому засіданні підтверджено виваженість рішення сторін по справі на розірвання шлюбу. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для подальшого збереження сім`ї. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено за час перебування в шлюбі відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.02.2007 прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як встановлено судом, спірне майно, а саме: квартира [ADDRESS] набута відповідачем [PERSON] за час перебування в зареєстрованому в шлюбі з позивачем [PERSON] , яка, як дружина, надавала згоду на укладення договору, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти відповідача, що на спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні. Тому суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, оскільки спірне майно набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі були домовленості щодо поділу майна подружжя, шлюбний договір, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири. З метою захисту прав позивача необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7521,20 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в сумі 7521,20 грн. Витрати позивача на послуги суб`єкта оціночної діяльності не є судовими витратами, тому клопотання позивача про їх відшкодування відповідачем не підлягає задоволенню.

Outcome: approved