Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач ТОВ «Макс Кредит» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитноі? лініі? №00-9723116 від 15 квітня 2024 року. Договір укладено в електронній формі. Вказує на те, що відповідно до пункту 1.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національніи? валюті у вигляді кредитноі? лініі? на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору сума кредитного ліміту складає: 6700.00 (шість тисяч сімсот) гривень. Зазначає, що відповідно до пункту 1.4. позичальник зобов`язании? оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «10» травня 2024 р., та на кожнии? 25 день після цієі? дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку діі? кредитноі? лініі?. Посилається на те, що кредитодавець своі? зобов`язання за договором виконав, про що свідчить інформаціи?на довідка від ТОВ «Платежі Онлаи?н» від 2 6.09.2024 року, однак, відповідач [PERSON] не виконав своі? зобов`язання та не сплатив заборгованість по кредиту. Позивач зазначає, що ним була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак відповідачем вимога була проігнорована. Стверджує, що на момент подачі цього позову, заборгованість становить 31 652,14 грн. Що складається з основноі? заборгованості в сумі 6 700,00 грн., заборгованість за комісією 670,00 грн., суми заборгованості за процентами 14 232,14 грн. та заборгованість зі штрафів 10 050,00 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Макс Кредит» суму заборгованості в загальному розмірі 31 652,14 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.10.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 14.11.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення на позов відповідач мотивує тим, що позивач не надав належних доказів ознайомлення відповідача з умовами договору та його підписання шляхом використання електронного підпису, в тому числі із застосуванням одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора. Посилається і на те, що позивач не надав доказів досягнення згоди між сторонами з усіма умовами Договору. Стверджує, що позивач вказуючи на те, що відповідач являється позичальником за кредитним договором, позивач жодним чином не підтвердив того, що такий договір (договір ідентичного змісту) було розміщено в особистому кабінеті відповідача, що у нього є/був такий особистий кабінет, що кредитний договір був надісланий на його електронну адресу або іншим чином доведений до його відома та погоджений. Вважає, що додані до позовної заяви договір кредитної лінії №00-9723116 від 15 квітня 2024 року, матеріали кредитної справи та розрахунок заборгованості не свідчать про укладення електронного договору, ознайомлення із наведеними в ньому умовами та погодження з ними. Посилається також на те, що позивач не надає суду доказів, які належним чином підтверджують укладення договору в електронній формі, досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, заповнення відповідачем електронної заявки, надсилання пропозиції (оферти), прийняття (акцепти) пропозиції укласти договір, введення/відправлення одноразового ідентифікатора та інших обставин. Стверджує, що надані банком докази не містять доказів надсилання відповідачам саме досудової вимоги про виконання зобов?язання за кредитним договором, а саме не надано опису вкладення, що підтверджував би надіслання позичальнику та поручителю саме зазначеної у позові вимоги. Окрім цього, відповідач вважає завищеною суму заявлених витрат на правничу допомогу. Просить у задоволені позовних вимог ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв?язку із їх недоведеністю та необґрунтованістю. 03.12.2024 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача стосовно доводів відповідача щодо не підписання договору вказує на те, що кредитнии? договір між первісним кредитором та відповідачем укладении? в письмовіи? формі у вигляді електронного правочину. Зазначає, що обов`язок довести, що спірні кредитні договори не підписані відповідачем лежить саме на відповідачу, однак він не надав до суду жодного доказу з цього приводу. Стверджує, що у позивача є персональні дані відповідача, які ідентичні тим, які сам відповідач вказав в відзиві. Зазначає, що до відзиву не додано жодних доказів, які б підтверджували шахраи?ське оформлення кредиту за персональними даними відповідача, на яке вказує останній. Просить задовольнити позовні вимоги повністю у зазначеному розмірі. Представник позивача ТОВ «Макс Кредит», адвокат Тисячник Р.Р. у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням того, що сторони повідомлені про розгляд справи належним чином у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Положеннямист. 4 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12,13,81ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] у електронніи? формі, з використанням інформаціи?но-телекомунікаціи?ноі? системи було укладено договір кредитноі? лініі? №00-9723116 від 15 квітня 2024 року (а.с.12-18). Відповідно до пункту 1.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національніи? валюті у вигляді Кредитноі? лініі? на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору сума Кредитного ліміту складає: 6700.00 (шість тисяч сімсот) гривень. Тип кредиту - Кредитна лінія. З інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлаи?н» №991/09 від 26.09.2024 року вбачається, що позивач виконав свої зобов?язання за договором перерахувавши на рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти у сумі 6700,00 грн. (а.с.19). АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду інформацію про те, що рахунок на який позивачем було перераховано кредитні кошти належить відповідачу (а.с.47). Відповідно до пункту 1.4. Позичальник зобов`язании? оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «10» травня 2024р., та на кожнии? 25 день після цієі? дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку діі? кредитноі? лініі? (Строку кредитування). Відповідно до пункту 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожнии? день користування кредитом, застосовується у межах Строку діі? кредитноі? лініі?, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженоі? процентноі? ставки). Згідно п. 1.5.2 Договору знижена процентна ставка становить 0,98 (нуль цілих 98 сотих)% від Суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом Строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Згідно п. 1.10. усі істотні умови Договору, порядок і?х застосування, погоджені Сторонами під час укладення Договору. З Детального розрахунку заборгованості від 30.09.2024 за договором кредитноі? лініі? No 00-9723116 від 15 квітня 2024 р. вбачається, що на момент подачі цього позову, заборгованість становить 31 652,14 грн., яка складається з основноі? заборгованості в сумі 6 700,00 грн., заборгованість за комісією 670,00 грн., суми заборгованості за процентами 14 232,14 грн. та заборгованість зі штрафів 10 050,00 грн. (а.с.20). Позивачем ТОВ «МАКС КРЕДИТ» 10.06.2024 року була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак вимога була проігнорована відповідачем (а.с.30-31). ТОВ «МАКС КРЕДИТ» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансовоі? установи серіі? ФК No В0000479 від 31.12.2021 (додається). Кредитодавцем отримано Ліцензію на провадження господарськоі? діяльності з надання фінансових послуг від 11.04.2018, яка є безстроковою та оформлена в бездокументарніи? формі (а.с.10-11). Згідно ч.1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті625ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договір кредитноі? лініі? №00-9723116 від 15 квітня 2024 року, не виконуючи покладені на нього зобов?язання належним чином у зв?язку з чим станом на 30.09.2024 року сума заборгованості відповідача за договором становить 31 652,14 грн., яка складається з основноі? заборгованості в сумі 6 700,00 грн., заборгованість за комісією 670,00 грн., суми заборгованості за процентами 14 232,14 грн. та заборгованість зі штрафів 10 050,00 грн. (а.с.20). Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, за період дії договору взагалі не сплачувалася заборгованість за вказаним договором, що відображено у розрахунку заборгованості, та свідчить про односторонню відмову від зобов`язання за договором. Відповідно до ч.4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» та укладеного між сторонами договору, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Кредитодавцю) із направленням повідомлення про таке направлення на додаткові контактні дані Позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені ним), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Відтак, у зв`язку з тим, що відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення боргу, відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» та укладеного між сторонами договору, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (ч.4 ст. 16 Закону). Пункт 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону «Про споживче кредитування» викладено у новіи? редакціі?, відповідно до якоі? у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчии? кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом No 3498-IX, у тому числі того, строк діі? якого продовжено після набрання чинності Законом No 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустои?ки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчии? кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентноі? ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу Украі?ни, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчии? кредит у період зазначении? у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Неустои?ка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчии? кредит, які були нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчии? кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом No 3498-IX, у тому числі за договором про споживчии? кредит, строк діі? якого продовжено після набрання чинності Законом No 3498-IX, підлягають списанню кредитодавцем. Тобто, по тим договорам, які будуть укладатися після 30 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, нараховувати штрафні санкціі? можна. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3ст.11Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частинами 4 та 5 ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису; кваліфікована електронна печатка має презумпцію цілісності електронних даних і достовірності походження електронних даних, з якими вона пов`язана. Електронний підпис є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу ідентифікувати особу, яка підписала документ. Електронний документ, підписаний (погоджений) із застосуванням електронного підпису або засвідчений електронною печаткою, не потребує візуального відтворення підпису або відбитка печатки. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов?язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Тобто, електронний документ стає оригіналом після накладення на нього електронного підпису, який є аналогом власноручного. Тому паперова копія ніколи не може бути оригіналом такого документа. Водночас при копіюванні файлу електронного документа, буде отримано другий оригінал електронного документа. Так, ТОВ ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідач [PERSON] уклали договір кредитноі? лініі? №00-9723116 від 15 квітня 2024 року в електронній формі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] через особистии? кабінет на веб-саи?ті Кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькулятора на саи?ті Кредитодавця, ознаи?омився з паспортом кредиту і офертою та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитнии? договір», після чого було сформовано одноразовии? ідентифікатор, якии? було відправлено на телефон Позичальника і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання Договору. При цьому зазначаємо, що ІТС Кредитодавця не дозволяє переи?ти до наступного кроку у випадку невиконання умов попереднього. Тому Позичальник мав ознаи?омитися послідовно з паспортом кредиту (додається) та офертою, які містять всі істотні умови, передбачені законодавством та погоджені сторонами Договору. Договір містить персональні дані Позичальника, зокрема и?ого прізвище ім`я по-батькові, реєстраціи?нии? номер обліковоі? картки платника податків, адреса реєстраціі?, паспортні дані, контактнии? номер телефону. Таким чином, без використання одноразового ідентифікатора, без здіи?снення входу на саи?т Кредитодавця та вибору строку і суми кредиту, Договір між Позичальником та Кридитодавцем не був би укладении?. Позичальник здіи?снив чіткии? алгоритм діи? для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану Кредитодавцем оферту. Вказаний порядок укладення електронного договору узгоджується з практикою Верховного суду (Постанови Верховного суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19). Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» наведене вище свідчить про укладення договору. Згідно п. 30 Положення про здіи?снення установами фінансового моніторингу, установа може здіи?снити верифікацію клієнта - фізичноі? особи також шляхом за допомогою Системи BankID НБУ. Зазначаємо, що відповідач був ідентифіковании? системою BankID НБУ, що також підтверджує факт укладення кредитного договору. Суд звертає увагу на те, що наявні на момент укладення договору у позивача персональні дані відповідача ідентичні тим, які сам відповідач вказав в відзиві. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач здіи?снив діі? для підписання вказаного договору. Як встановлено судом, договір підписании? електронним підписом одноразовим ідентифікатором: Одноразовии? ідентифікатор: 86024 відправлено: 15.04.2024 13:12:39 введено: 15.04.2024 13:12:50. Відповідач стверджує про шахраи?ське оформлення кредиту за його персональними даними, однак на підтвердження цього не надає жодних доказів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Тобто, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядок, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку. передбаченому статтею 12 цього Закону: вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір кредитноі? лініі? №00-9723116 від 15 квітня 2024 р. укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимогиЗакону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогамЗакону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному розмірі. Що стосується понесених судових витрат. Згідно з ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Судом встановлено, що між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та адвокатом Кузевановою (Тисячник) Рузанною Робертівною було укладено договір про надання юридичноі? (правовоі?) допомоги №19/02-МК від 19.02.2024 року (а.с.24-25). Надання адвокат Кузевановою (Тисячник) Р.Р. позивачу ТОВ «МАКС КРЕДИТ» юридичної допомоги підтверджується попереднім (орієнтовним) розрахунком суми витрат від 30.09.2024 р., актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.09.2024 р. на суму 8000,00 грн., та квитанцією №30/09 від 30.09.2024 р. (а.с.27-29). Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаними вище доказами підтверджено надання адвокатом Кузевановою (Тисячник) Рузанною Робертівною послуг з професійної правничої допомоги позивачу ТОВ «МАКС КРЕДИТ» на підставі договору про надання правової допомоги №19/02-МК від 19.02.2024 року. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи докази подані позивачем на підтвердження отримання правничої допомоги, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 8 000,00 гривень є доведеним та обґрунтованим, а також таким, що підтверджується поданими доказами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінившиналежність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «МАКС КРЕДИТ» підлягають стягненню понесені та документально підтверджені платіжною інструкцією №1009 від 30.09.2024 року судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. (а.с.8). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved