Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

05 квітня 2024 року, через електронну систему "Електронний суд" представником позивача подано позовну заяву до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 53 036 грн. 14 коп. судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. 00 коп.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 жовтня 2019 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 2914678, який підписано електронним підписом позичальника. 3гідно з пунктом 2 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. На умовах вказаного договору (п.2, основні параметри) ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачу грошові кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.10.2019. Розмір процентів акційних у день становить 1,36 % (п.2, розмір процентів акційних у день), розмір процентів на прострочену позику у день, становить 2, 70% (п.2, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день). 10 березня 2020 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 002-100320 від 10 березня 2020 року, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"", на підставі договору факторингу № 20210622/1 від 22 червня 2021 року. Згідно договору факторингу N 20210622/1 від 22 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", включно і до [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 04 квітня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 53 036 грн. 14 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. залишок заборгованості за тілом кредиту; 2 376 грн. 00 коп. залишок заборгованості по процентам за користування кредитом; 5 000 грн. 00 коп. залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом; 32 400 грн. 00 коп. залишок заборгованості по простроченим процентам за користування ( нараховані новим кредитором за період з 23.06.2021 року по 20.10.2021 року); 3 260 грн. 14 коп. інфляційне збільшення за період нарахування з 17.10.2019 року по 23.02.2022 року. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. (а.с. 2-14) Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04 червня 2024 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" до [PERSON] . (а.с. 117-122) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 16 вересня 2024 року скасовано вищевказане заочне рішення, справу призначено до судового розгляду на 21 жовтня 2024 року. 14 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідачем 02.10.2019 укладено договір позики з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" строком дії до 16.10.2019 на суму 10000 грн. з нарахуванням відсотків за кожен день користування позикою в розмірі 1, 36%. Оскільки відповідач не повернула позику вчасно, то відсотки нараховують за процентною ставкою 2, 70% в день користування позикою. Тобто загальна сума заборгованості відповідача складається з суми позики - 10000 грн. та нарахованих відсотків за користування позикою в сумі 3780 грн., тобто загальна сума заборгованості - 13780 грн. поза межами строку дії договору настає відповідальність визначена ст.. 625 ЦК України, з розрахунку 13780х1,18762290-13780 = 2585 грн. - інфляційне збільшення. Щодо відсотків за користування позикою поза межами строку договору зазначає, що нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза межами встановленими строками, тобто після 16.10.2019 суперечить вимогам ЦК України та правовим висновками Верховного Суду, викладеним у постановах Великої Палати ВС від 28.03.2018 у праві № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18. За огляду на викладене, відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме на загальну суму 16365 грн., з яких 10000 - тіло кредиту, 3780 - сума заборгованості за відсотками, 2585 грн. - інфляційне збільшення. Судовий збір просить стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Щодо витрат на правничу допомогу, просить відмовити у їх стягненні з підстав відсутності оплати їх вартості позивачем та вважає їх завищеними. (а.с. 173-181) 21 жовтня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представник наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що відсотки та інфляційні втрати нараховані новим кредитором в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, та повністю відповідають позиціям ВС (три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом). Сума боргу позичальника, нарахована кредитодавцем (первісним кредитором), та відступлена позивачу за договором позики № 2914678 від 02.10.2019: залишок заборгованості за тілом - 10000 грн., залишок заборгованості по процентах за користування - 2376 грн., залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 5000 грн. Зазначені суми підтверджені позивачем витягом з реєстру боржників № 620. Згідно п. 2 договору позики, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70 %, відповідно залишок заборгованості по простроченим процентам за користування нараховані первісним кредитором в розмірі 5000грн., виходячи із розміру процентів на прострочену позику у день 2,70 % та погашень, здійснених позичальником. Новий кредитор, аналогічно первісному, відповідно до п.п.2, 3 договору позики, нараховує проценти після закінчення строку на який надано кредитні кошти, з врахуванням процентної ставки в день, у разі користування кредитними коштами поза межами строку дії договору - 2, 70 %, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України до повного розрахунку за договором позики. Проте, дотримуючись принципів розумності та справедливості, позивач здійснив нарахування відсотків (користування кредитом поза межами строку дії договору) лише протягом 120 календарних днів, що склало 32400 грн. (10000 грн. х 2,7% х 120)вважає, що договором позики чітко визначені проценти після прострочення виконання грошового зобов`язання, які становлять 2,7% в день, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, тому законно нараховані як первісним так і новим кредитором. Окрім відсотків, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає за період з 17.10.2019 по 23.02.2022 - 3260, 14 грн. (17376 х 1,18762290 - 17376). Розгляду справи просив провести за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги зі стягнення судових витрат. (а.с. 182-190) Судове засідання, призначене на 21 жовтня 2024 року відкладено на 02 грудня 2024 року за клопотанням представника відповідача для ознайомлення з відповіддю на відзив. Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, просив ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву. (а.с.222) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] укладено договір позики N 2914678, предметом якого є передача відповідачеві [PERSON] у власність грошових коштів у сумі 10 000,0 грн., на погоджений умовами договору строк, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16 жовтня 2019 року, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, із сплатою відсотків за користування позикою, акційна процентна ставка 1,36 %, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70 %. (а.с. 16) 10 березня 2020 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 002-100320 від 10 березня 2020 року, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"", на підставі договору факторингу № 20210622/1 від 22 червня 2021 року. (а.с. 20-25) Згідно договору факторингу № 20210622/1 від 22 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", включно і до [PERSON] (а.с. 54-61) Відповідно до копії платіжного доручення № 270 від 22 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" по Договору факторингу № 20210622/1 від 22 червня 2021 року сплатило ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» через АТ «ОТП БАНК» кошти в сумі 142583,71 грн.. (а.с. 78) Відтак, до позивача ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"", як правонаступника ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договором факторингу, перейшло право вимоги за договором позики № 2914678 від 02 жовтня 2019 року укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 лютого 2024 року, [PERSON] 01 листопада 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , на підставі чого змінила прізвище на [PERSON] . (а.с. 145) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526,533-535ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що відповідачем 02 жовтня 2019 року укладено договір позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на суму 10000 грн. строком на 14 днів, з кінцевим строком повернення 16 жовтня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування позикою розміром 1, 36% в день (акційна процентна ставка). Позикодавець виконав умови договору в повному об`ємі, перерахувавши на картковий рахунок, належний відповідачу, суму позики 02 жовтня 2019 року. Відповідач у встановлений договором строк суму позики не повернула, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, підлягають стягненню сума позики - 10000 грн. та нараховані відсотки за користування позикою розміром 2, 70% в день ( з урахуванням позиції відповідача), оскільки позика не повернута у строки, визначені договором, що складає 3780 грн., загальна сума заборгованості складає суму 13780 грн. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих прострочених відсотків за користування кредитом з розрахунку 2,70 % в день, відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. З копії договору позики вбачається розмір відсотків: акційна в день 1,36 %, на прострочену позику - 2, 70 % в день. При цьому, зі змісту договору не можливо визначити, що мав на увазі позикодавець під відсотками на прострочену позику, тобто це міра відповідальності за користування позикою поза межами договору чи відсотки за користування позикою в період дії договору, нараховані на тіло позики, яку не повернуто у строки, визначені договором. Суд зауважує, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити. Указані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17. Зазначене означає, що сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). У цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 у справі № 910/4518/16. За таких обставин, суд тлумачить п. 2 договору ( в частині нарахування відсотків на прострочену позику в розмірі 2, 70 % в день) на користь відповідача, визначаючи, що договором позики не передбачено розмір процентів як міру відповідальності за прострочення повернення позики. У такому разі, підлягає застосуванню розмір процентів, передбачений ч.2 ст. 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми виконання зобов`язання, відповідно до ст.. 625 ЦК України, з дня наступного за днем закінчення договору позики - 17 жовтня 2019 року, по 20 жовтня 2021 року (згідно вимог позивача), що складає суму 831,33 грн.: 17.10.2019 - 31.12.2019 (76 днів) - 86,08 грн.; 01.01.2020 - 31.12.2020 (366 днів) - 413,40 грн.; 01.01.2021 - 20.10.2021 (293 дні) - 331,85 грн.. Інфляційні втрати судом розраховуються, згідно вимог позивача за період з 17 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року, шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Таким чином, розмір інфляційних втрат за період з 17.10.2019 по 23.02.2022 складає суму 2 585,44 грн., який розраховано: 13 780,00 грн (сума боргу) ? 118,762% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 13 780,00 грн (сума боргу). З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф"" підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 17196 грн. 77 коп., яка складається з : 10000 грн. - залишок заборгованості за тілом; 3780 грн. - залишок заборгованості по процентам за користування позикою; 831 грн. 33 коп. - три проценти річних від простроченої суми виконання зобов`язання за період з 17 жовтня 2019 року по 20 жовтня 2021 року; 2 585 грн. 44 коп. - інфляційні втрати за період з 17 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог в сумі 17196, 77 грн., що складає 32,43% від суми заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 785,58 грн., що складає 32,43 % від суми сплаченого судового збору. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача долучено до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги № 20240402-1 від 02 квітня 2024 року. Згідно п.п. 4.2, 4.3 договору, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 10000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (а.с. 46-48) З урахуванням умов вищезазначеного договору та часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 3243 грн.

Outcome: partial