Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

14.06.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до досягнення [PERSON] 23 років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2013 року справа №2023/5769/2012. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.01.2013 року справа №2023/5795/2012 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення останнім повноліття. 19.10.2023 року син досяг повноліття, а від так він втратив право на аліменти із досягненням 18-річного віку. Разом з тим, син [PERSON] є студентом 1 курсу Національного університету «Києво-Могилянської академії» та продовжує навчання на денній формі, а тому не має змоги працювати та потребує подальшої матеріальної підтримки з боку батька. В зв`язку з зазначеними обставинами позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 19.06.2024 року з Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію стосовно місця перебування/реєстрації як ВПО позивача, відповідача та третьої особи. 01.08.2024 року з Міністерства соціальної політики України до суду надійшла інформація стосовно місця перебування/реєстрації як ВПО позивача, відповідача та третьої особи. Ухвалою суду від 21.08.2024 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 27.11.2024 року до суду надала заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, поштовою кореспонденцією 25.10.2024 року надійшла заява від третьої особи про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2013 року справа №2023/5769/2012. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2007 року). Як вбачається з довідки №020/24 від 28.05.2024 року, виданої Національного університету «Києво-Могилянської академії», [PERSON] дійсно є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянської академії». Денна форма навчання, 4 рівень акредитації, державне замовлення. Факультет природничих наук, освітній рівень: бакалавр. Спеціальність: біологія та біотехнологія. Термін навчання з 1 вересня 2023 року до 1 липня 2027 року. за вимогою. Літній семестр з 13 травня 2024 року по 28 червня 2024 року. Відповідно до статті 6\~СК\~України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійних, окремих від аліментних зобов`язань, обов`язки батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, викликаних особливими обставинами. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200\~СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у платника\~аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому числі\~на придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує\~десятикратний\~розмір\~прожиткового мінімуму\~для\~працездатної особи,\~якщо\~платником аліментів\~не доведено\~джерело походження\~коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням ст.\~191\~СК\~України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , направив до Фрунзенського районного суду м.Харкова поштою 12 червня 2024 року, що підтверджується відміткою на конверті «Укрпошта». Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотнє в матеріалах справи відсутнє, крім того, відповідач не надав суду даних про неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи обставини, викладені в ст.182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, положення ст.191 СК України, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.06.2024 р. і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі\~викладеного\~і\~

Outcome: approved