Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаною позовною заявою, в якій просила зобов`язати відповідача перенести встановлений паркан між суміжними земельними ділянками, що знаходиться по [ADDRESS] , та [ADDRESS] згідно з лінією межі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:01:008:0151, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 7410400000:01:008:0193, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та перебуває у користуванні відповідача відповідно до рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області № 4599 від 25.12.1980. За твердженням позивачки, відповідач неправильно встановив паркан та в добровільному порядку відмовляється від перенесення паркану відповідно до встановлених межових знаків, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 листопада 2023 року 10-00 год., яке в подальшому відкладено на 22 лютого 2024 року 10-30 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 10 квітня 2024 року 14-00 год., яке у подальшому відкладено на 04 грудня 2024\~року 10-00 год. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки, посилаючись на те, що між ним та позивачкою існувала усна домовленість про те, що він перенесе вигрібну яму на територію власного домоволодіння за умови облаштування відмостки біля свого домоволодіння на межі із домоволодінням по [ADDRESS] , та встановить паркан. Позивачка надала згоду на перенесення паркану для зручного облаштування відмостки. Ці обставини підтверджуються актом про вирішення земельного спору від 27.04.2023. Тобто сторони за взаємною згодою визначили місце встановлення паркану, при цьому інженер-геодезист землевпорядної організації для визначення місця розташування межі між суміжними земельними ділянками не залучався, межові знаки в натурі (на місцевості) за допомогою спеціального обладнання не встановлювалися. Таким чином, сторони у справі за взаємною домовленістю погодили місце розташування межі між належними їм суміжними земельними ділянками та визначили місце, де буде встановлено паркан, який відповідач установив за власний рахунок. При розгляді комісією про вирішення земельного спору на території Ніжинської міської територіальної громади позивачка тимчасово надала згоду своєму сусіду перенести паркан для зручного облаштування відмостки. Разом з цим встановлений між належними сторонам суміжними земельними ділянками паркан не є за своєю конструкцією тимчасовим, оскільки не є переносним, його встановлення потребувало значних фінансових витрат, які відповідач особисто поніс, хоча паркан встановлено між суміжними земельними ділянками. Таким чином, згода на його встановлення в конкретному місці позивачкою апріорі не могла надаватися тимчасово. За твердженням відповідача, жодними доказами не підтверджено, що ним порушена межова лінія з позивачкою та що він установив паркан на території, належній позивачці. Таким чином, відсутні докази наявності перешкод у здійсненні позивачем права власності земельною ділянкою. У судовому засіданні позивачка вважала за можливе розглянути справу за відсутності її представника, підтримала позов з викладених у ньому обставин та просила задовольнити, пояснивши, що між нею та відповідачем існує конфлікт щодо межі земельних ділянок та встановленого [PERSON] паркану. Зі слів позивачки, чіткої домовленості з відповідачем про встановлення паркану не було, однак те, що зазначено в акті про вирішення земельного спору від 27 квітня 2023 року, а саме про її тимчасову згоду на перенесення паркану відповідає дійсності, однак з того моменту пройшло багато часу. Як повідомила позивачка, станом на цей час її земельна ділянка приватизована, всі межові знаки зафіксовані та встановлені в натурі, проведені відповідні роботи, що підтверджується актом про встановлення меж. Усі відповідні документи на підтвердження вказаних обставин додано до позовної заяви. Паркан сусіда їй заважає, оскільки встановлений не на лінії межі, а тому має бути перенесений. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Між ним та позивачкою існувала домовленість про встановлення паркану, який встановлено без порушення меж, є відповідні документи та фотокартки. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Вертелецька Л. А. зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги та вважає їх безпідставними, оскільки станом на цей час межові знаки земельних ділянок не встановлено, документів про їх встановлення суду не надано, інженер-геодезист для проведення відповідних робіт не залучався. Позивачка має довести, що встановлений [PERSON] паркан знаходиться на її земельній ділянці, що відповідачем порушено її межову лінію, але жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. У свою чергу, між сторонами існувала домовленість, сторони за взаємною згодою визначили місце встановлення паркану, який знаходиться на межі, а не на території домоволодіння позивачки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: dismissed