Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

У травні 2024 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одинокій матері у розмірі 2 199,96 грн. В обгрунтування позову указує, що з квітня 2017 року [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги на дітей одинокій матері та малозабезпеченим сім`ям, до складу якої входить син - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження. Згідно із заявою від 17.03.2020 відповідачу була призначена допомога на дитину одинокій матері, передбачена Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, на період з 01.03.2020 по 31.08.2020. Указує, що в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх виді соціальної допомоги, [PERSON] зазначила, що вона не працює та доходів не має. Проте, згідно з даними Державної Фіскальної служби України [PERSON] мала незадекларовані доходи, а саме дохід, виплачений ТОВ «Колос». Зазначає, що внаслідок приховування інформації про доходи та майновий стан, а також надання неповних даних про доходи [PERSON] надміру нараховано кошти державної допомоги за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 на загальну суму 2 199,30, які вона повинна повернути позивачу. 26.11.2020 відповідачу управлінням було надіслано лист про необхідність повернення надміру виплачених коштів, який відповідачем не був отриманий через закінчення встановленого строку зберігання. 06.04.2021 [PERSON] було надіслано вказаний лист з використанням засобів електронного зв`язку, проте станом на дату подання позовної заяви сума надмірно виплачених коштів позивачу не повернута. Посилаючись на ст. 1212 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачену державну соціальну допомогу на дітей одинокій матері у розмірі 2 199,96 грн. У судовому засіданні представники позивача Жукова Л. М. та Сайковська Ю. Ю. позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача - адвокат Богомолова І. Г. у судовому засіданні 24.09.2024 проти задоволення позову заперечувала, зокрема зазначила, що позивач мав достатньо можливостей перевірити інформацію, що має значення для призначення соціальної допомоги відповідачу, проте цього не зробив та призначив відповідачу допомогу, при цьому позивачем не доведено недобросовісності з боку відповідача, а стягнення з неї суми, заявленої позивачем у розмірі 2 199,96 грн, збільшеної на суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3 028 грн, враховуючи її соціальний статус, становитиме для відповідача надмірний тягар. Крім того зазначила, що вимоги позивач пред`явив після спливу більш ніж трьох років, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленої законом. Заслухавши у судових засіданнях представників сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. 17.03.2020 [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Приморського району із заявою про призначення державної допомоги на дітей одинокій матері. Відповідно до заяви [PERSON] засвідчила своїм підписом, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або можуть вплинути на прийняте рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсації та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. Їй повідомлено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення та її попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплат призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. Також [PERSON] подано до управління декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідно до якої до складу сім`ї входять сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із декларацією [PERSON] за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року отримано допомогу в УПСЗН, в ТЕР та ГУМ Центрах на обліку не перебуває, інших доходів не має. Рішенням УСЗН в Приморському районі та СП ОМР про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 20.03.2020 призначено [PERSON] допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.03.2020 по 31.08.2020 у розмірі 3 423,66 грн. Згідно із довідкою УСЗН в Приморському районі та СП ОМР від 09.11.2020 [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН в Приморському районі та СП ОМР та за період з березня 2020 року по серпень 2020 року отримала допомогу на двох дітей одинокій матері в загальному розмірі 20 901, 96 грн. Відповідно до довідки про завантажені доходи від 10.07.2020 [PERSON] податковий номер [NUMBER] , за період з 10.2019 по 12.2019 отримала дохід у розмірі 3 300,00 грн З відповіді ТОВ «Колос» на ім`я Управління СЗН в Приморському районі м. Одеси № 104 від 23.11.2020 слідує, що виплати [PERSON] за оренду земельної ділянки здійснювались, починаючи з 2019 року. Згідно з довідкою про доходи № 0000-000132 від 20.11.2020, виданої ТОВ «Колос», [PERSON] у грудні 2019 року нараховано дохід у розмірі 3 300 грн, загальна сума доходу [PERSON] за період з січня 2019 року по грудень 2019 року становить 2 706,00 грн. Розпорядженням № 463577 від 09.11.2020 УСЗН в Приморському районі м. Одеси вирішено утримати надміру виплачені кошти за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 у розмірі 2 199,96 грн на підставі відповіді ДФС в Одеській області на запит від 10.07.2020. Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі та СП ОМР були направлені [PERSON] повідомлення про відшкодування коштів надміру виплаченої суми допомоги за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 в розмірі 2 199, 96 грн. Частиною першоюстатті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Цей Закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (надалі «Порядок») передбачено, що відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 36 Порядку допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Відповідно до п. 48 Порядку органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обгрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормамиглави 83 ЦК України. Відповідно до частини першоїстатті 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК Українине підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] не зазначено в декларації за період 01.09.2019-29.02.2020 про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, отримання нею у грудні 2019 року орендної плати від ТОВ «Колос», нараховану у розмірі 3 300 грн. Однак, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про інші доходи, зокрема виплати від ТОВ «Колос», мала на меті навмисно приховати ці дані. Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї [PERSON] , необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права [PERSON] , суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 234/9643/19 (провадження № 61-1910св20), від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19 (провадження № 61-496св20). Разом з тим, ураховуючи, що дохід від ТОВ «Колос» [PERSON] , отримала ще у грудні 2019 року, а із заявою про призначення соціальної допомоги звернулася у березні 2020 року, позивачем не доведено об`єктивної неможливості перевірити відомості, зазначені [PERSON] у декларації про її доходи та майновий стан, в тому числі від органів фіскальної служби, перед призначенням такої допомоги. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради по сплаті судового збору слід залишити за ним.

Outcome: dismissed