Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності її батькам [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті її матір [PERSON] та вона прийняли спадщину, оскільки проживали разом із ним та вступили в управління і володіння спадковим майном. [INFO] померла її матір [PERSON] , яка на день смерті проживала з нею. Однак на день смерті матері, її місце реєстрації було за адресою: [ADDRESS] , разом з відповідачем [PERSON] , який являється її онуком. Після смерті матері [PERSON] спадкова справа не заводилась. Тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері на 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Також, ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Першої Мукачівської державної нотаріальної контори (вул.Соборна, 30, м.Мукачево, Закарпатська область, код ЄДРПОУ 02883966) належним чиною засвідчену копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 01.10.2024 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи №422/2003 до майна померлого [PERSON] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце такого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, не заперечують проти заявлених вимог та просять суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.09.1958 року, актовий запис №336 (а.с.17). Згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Згідно технічного паспорту від 18.05.2022 року, загальна площа квартири [ADDRESS] становить 76,10 кв.м. (а.с.8-11). Відповідно до звіту про оцінку майна від 17.07.2024 року, ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 944401 грн. (а.с.40-53). [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.09.1959 року (а.с.18). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.1978 (а.с.19). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області від 24.07.2015 року (а.с.26). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.1987 року (а.с.27). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2008 року (а.с.28). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №9368/0/99-18 від 30.11.2018 року зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.1980 року (а.с.31). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2011 року (а.с.32). [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.03.1966 року (а.с.20). [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.1995 року (а.с.23). [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.1989 року (а.с.24). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.1995 року (а.с.22). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області від 28.02.2003 року (а.с.21). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області від 03.01.2002 року (а.с.13). Згідно довідки №01734 від 06.05.2022 року виданої ТОВ «Управляюча компанія «Навібуд», вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Також, з копій матеріалів спадкової справи вбачається, що 11.11.2003 року до Мукачівської державної нотаріальної контори подано заяву [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої останні прийняли спадщини після померлого [PERSON] (а.с.88). 11.11.2003 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Щербан О.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.98). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.03.2023 року (а.с.15). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , що підтверджується довідкою №03409 від 05.07.2024 року, виданою ТОВ «Управляюча компанія «Навібуд» (а.с.16). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 17.07.2024 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.35). Листом приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки О.М. №71/02/14 від 16.07.2024 року повідомлено [PERSON] , що нею не подано документів, які б підтвердили,що на момент смерті матері вона була зареєстрована з померлою матір`ю за однією адресою, а також нею пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Повідомлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.07.2024 року після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі інформація відсутня, тобто спадкова справа не заводилася, а також згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.07.2024 року інформація стосовно будь-яких заповітів [PERSON] відсутня (а.с.36). Згідно нотаріально посвідчених заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіка О.М., вбачається, що покійна [PERSON] , дійсно постійно проживала з 1960 року і по день своєї смерті [INFO] зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.37,38,39). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від і прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦІК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі №355/832/17 (провадження №61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі №191/1808/19 (провадження №61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі №204/2707/19 (провадження №61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі №937/10434/19 (провадження №61-3620св21). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦІК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням п. 1 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є його визнання. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позивач має право на спадщину, яка належить їй після смерті матері [PERSON] , оскільки на момент смерті проживала разом з матір`ю, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки в протилежному випадку позивач буде позбавлена спадщини.

Outcome: approved