Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 22032000534444 від 27.09.2021 року в сумі 403 365,02 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.09.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000534444, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також здійснити всі інші платежі за кредитом. Також, 27.09.2021 року між відповідачем та ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку № PZ-22032000534444, предметом якого є майнові інтереси. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро». [PERSON] як позичальниця свої обов`язки за Кредитним договором не виконувала протягом тривалого проміжку часу, внаслідок чого утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 09.05.2024 року становить 403 365,02 грн., з яких 256 773,05 грн. - залишок простроченого кредиту, 5,37 грн. - залишок прострочених відсотків, 146 586,60 грн. - залишок прострочених комісій. Так як [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Банк Кредит Дніпро» позивач змушений звернутися до суду. 25.06.2024 року представник позивача - адвокат Гайдо Н.А. подала до суду заяву про забезпечення позову. 27.06.2024 року ухвалою суду в задоволенні заяви представника АТ «Банк Кредит Дніпро» відмовлено. 01.07. 2024 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. 10.10.2024 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не прибула, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Встановлено, що 27.09.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000534444. Згідно п. 1.2 Договору кредит надавався на наступних умовах: сума кредиту - 264 119,99 грн., строк кредитування - 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 27.09.2026 року, цільове призначення - на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 27.09.2021 року по 26.01.2023 року - 3% від суми кредиту, з 27.01.2023 по 26.04.2023 року - 2,5% від суми кредиту, з 27.04.2024 року по 26.07.2025 року - 1,5% від суми кредиту, з 27.07.2025 по 27.09.206 року - 0,925% від суми кредиту. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок потягом 7 (семи) операційних днів з дати укладення договору, цей договір вважається не укладеним. Розділом 2 Договору передбачені супровідні послуги, зокрема: послуги з розрахунково-касового обслуговування, в тому числі ті, що надаються під час заборгованості за Договором та послуги страхування, що надаються клієнту на підставі окремого договору. Так, 27.09.2021 року між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку № PZ-22032000534444, предметом якого є майнові інтереси. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро». У п.3.1 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] мала здійснювати платежі з погашеня заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. АТ «Банк Кредит Дніпро» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав відповідачу кредит в сумі 264 119,99 грн., перерахувавши 27.09.2021 року кредитні кошти на рахунок позичальника, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», що підтверджується випискою з особового рахунку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідача своїх зобов`язань, станом на 09.05.2024 року банком нарахована заборгованість у розмірі 403 365,02 грн., з яких 256 773,05 грн. - залишок простроченого кредиту, 5,37 грн. - залишок прострочених відсотків, 146 586,60 грн. - залишок прострочених комісій. 27.06.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» направило на адресу [PERSON] письмову вимогу про повернення кредиту, у якій банк, зокрема, вимагає протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги повернути всю суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 376950,67 грн., що також підтверджується копією списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, як і не спростовано відповідачем факт користування кредитними коштами з використання платіжного засобу, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦКУкраїни визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1ЗаконуУкраїни«Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8ЗаконуУкраїни«Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11ЗаконуУкраїни«Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Розділом 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» передбачено, що банк здійснює обслуговування кредиту (здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо) та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору №22032000534444 від 27.09.2021 року, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . Кредитного договору №22032000534444 та отримання за його умовами грошових коштів; враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості перед банком; встановивши нікчемність умов договору щодо нарахування комісії, - суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості по простроченій комісії у розмірі 146586,60 грн. За встановлених обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 256 773,05 грн., з яких залишок простроченого кредиту 256 773,05 грн., залишок прострочених відсотків 5,37 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 3081,27 грн. ( 4840,38х256773,05: 403365,02 грн.).

Outcome: partial