Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Омега Фінанс»»,\~через свого\~представника \~Кумко О.Д.,\~звернувся до\~Стрийського міськрайонного\~суду Львівської\~області з\~позовною заявою,\~у якій\~просить ухвалити\~рішення про\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~на свою\~користь заборгованості\~за кредитним\~договором №0.029.14.0918.ФО_К\~від 17.09.2018\~року у\~загальному розмірі\~10\~856,53\~грн.\~Крім того,\~позивач просить,\~при ухваленні\~рішення покласти\~на відповідача\~судові витрати\~у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 17 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Юнеск банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0.029.14.0918.ФО_К. Відповідно до умов кредитного договору № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн терміном користування до 17 вересня 2020 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. АТ «Юнеск банк» в повному обсязі було виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року, надавши відповідачу кошти у розмірі визначеному цим договором. Факт видачі Акціонерним товариством «Юнеск банк» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «Омега фінанс» щодо відповідача підтверджується витягом з реєстру прав вимоги, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року. Станом на 31.03.2021 року відповідно до реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.029.27.1118.ФО_К від 17.09.2018 перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега фінанс» складає 10 856 грн 53 коп., з яких: 4 411 грн 63 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 947 грн 03 коп. - прострочені проценти за кредитом; 3 207 грн 93 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 2 289 грн 94 коп. - штрафи, пені. Відтак, позивач просить стягнути на його користь з відповідача в заборгованість у розмірі 10 856,53 гривень та понесені судові витрати. Відповідач, у запропонований строк відзив на позовну заяву не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання сторін у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині поданої до суду позовної заяві, просить проводити розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»». Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2024 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М.. На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддею, було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, який не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 09.10.2024 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 14.11.2024 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі з у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників. Втім, судом задоволено клопотання представника позивача, яке міститься у прохальній частині поданої заяви, про розгляд заяви без участі представника позивача. При цьому,в\~силу положень\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд вважає\~неявку відповідача\~в судове\~засідання такою,\~що вчинена\~без поважної\~причини та\~за згодоюпредставника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 05.12.2024 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відтак, судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Юнеск банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0.029.14.0918.ФО_К. Відповідно до умов кредитного договору № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн терміном користування до 17 вересня 2020 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом, а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Згідно п.1.5 договору, за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12% річних; комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору; комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99% від суми кредиту зазначено в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтентних платежів. Банк свої зобов`язання перед клієнтом виконав у повному обсязі, оскільки факт видачі Акціонерним товариством «Юнеск банк» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 0.029.14.0918.ФО_К підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Додатком № 1 до кредитного договору № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним. Так, відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 17.09.2018 року по 16.09.2020 року. За цей період позичальник, крім тіла кредиту 10 000 грн мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 1 261 грн 71 коп. та комісії за обслуговування кредиту у сумі 7 176 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти 18 437 грн 71 коп. Станом на 31.03.2021 року згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 року складає 507 днів. Пунктом 3.2 підпункту 3.2.6. кредитного договору № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року визначено, що сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником однієї або декількох умов цього договору, а також п. 3.2.2, п. 2.3, цього договору, у т.ч. несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, які сплачується позичальником згідно з пп. 1.5.1 та несвоєчасної сплати комісії за обслуговування кредиту згідно пп. 1.5.3 цього договору, позичальник сплачує банку штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 200 гривень. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року за порушення строків повернення кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої за кредитом процентної ставки пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15 процентів суми простроченого платежу Враховуючи дане положення договору банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31 березня 2021 року включно в розмірі -2 289 грн 94 коп. При цьому, судом встановлено, що 28 березня 2021 року відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було Акціонерне товариство «Юнекс банк». Переможцем електронного аукціону є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року. Відтак,\~31.03.2021\~року між\~Акціонерним товариством\~«Юнекс банк»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Омега фінанс»укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «Омега фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс банк» в тому числі і [PERSON] .. Станом на 31.03.2021 року відповідно до реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега фінанс» складає 10 856 грн 53 коп., з яких: 4 411 грн 63 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 947 грн 03 коп. прострочені проценти кредитом; 3 207 грн 93 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 2 289 грн 94 коп. штрафи, пені. Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення вказаної вище заборгованості за кредитним договором № 0.029.14.0918.ФО_К від 17.09.2018 року. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому(ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В свою чергу ч.1 ст. 1078 ЦК України, закріплює положення про предмет договору факторингу, яким може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає за доцільне зазначити наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18, викладено правовий висновок про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Так, Верховний Суд у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 дійшов висновку, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до пункту 1.5.3 договору, укладеного між сторонами, позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % від суми кредиту зазначено в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтентних платежів. Однак, банком при встановленні сплати щомісячної комісії, що нараховується одночасно з відсотками, не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, це порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін. Відтак, суд вважає, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 3 207 грн 93 коп. задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача штрафів, пені, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, який надалі неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та відмінений 30 червня 2023 року. Згідно з п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Підсумовуючи, оскільки на період карантину позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця штрафу/пені, що нараховано у період карантину, станом на 31.03.2021, а також враховуючи те, що позивачем не зазначено з якого періоду нараховувались штрафи та пені, не надано суду жодних розрахунків нарахування таких, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею і штрафами в сумі 2 289 грн 94 коп., необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»» підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 5\~358,66 гривень, з яких 4\~411, 63 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 947,03 грн прострочені проценти по кредиту. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем, при поданні даної позовної заяви до суду, було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422, 40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією №1669 від 03.10.2024 року. Відтак,\~у зв`язку\~із частковим\~задоволенням заявлених\~позовних вимог,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача судовий\~збір в\~розмірі 1\~195,\~66\~грн.(5\~358,66 х 100% : 10\~856, 53 = 49,35 %; 2422,40 х 49,35 % : 100% = 1\~195,66)

Outcome: partial