Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №2106425382563 від 05.03.2021 у розмірі 48539,40 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 05 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2106425382563, відповідно умов якого, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в анкеті-заяві та складає 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ«Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором №2106425382563 від 05 березня 2021 року. Згідно з договором відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за Кредитним договором №2106425382563 від 05 березня 2021 року. Повідомляє, що загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2106425382563 від 05 березня 2021 року, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку, становить 48539,40 грн. (заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 000,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 45539,40 грн.). Ухвалою суду від 21.08.2024 року провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.11.2024 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на позов, в взагалі заперечував про факт отримання кредитних коштів. Зазначив, що невідомі особи шахрайськими діями заволоділи грошовими коштами заявника. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши надані\~суду докази\~у їх\~сукупності та\~взаємозв`язку,\~виходячи з\~їх належності\~та допустимості,\~суд встановив\~наступні факти\~і відповідні\~їм правовідносини. Судом встанволено, що 05 березня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг «Стандартний» № 2106425382563. Згідно з п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. У разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства (пункт 1.5договору). Згідно з пунктом 1.6 договору датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені\~Закону України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та\~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Відповідно до пункту 4.3 договору сторони дійшли згоди, що у відносинах між сторонами у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Вказаний договір укладений сторонами у електронній формі, підписання договору зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18),\~ст. 204 ЦК України\~закріплює\~презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності)\~сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку оспорювався чи визнавався недійсним. Окрім того, суд звертає увагу, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досулових розслідувань за №12021078030000223 від 16.03.2021 року за тч. 1 ст. 190 КК України за зверненям [PERSON] . Одна, постановою дізнача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Деревляника О.О. від 30.04.2021 року дане кримінальне провадження зарито, у зв`язку з відсутністю в діях невідомих осіб складу кримінального правопорушення по мотивам ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. Відтак, доводи відповідача наведені в запереченні є необгрунтованими та не знахолдять свого підтвекрдження в матеріалах справи. Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення\~ст. 629 ЦК України\~свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право -\~обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). В заяві-анкеті, що є додатком №1 до кредитного договору, [PERSON] вказує, що ознайомився з примірним (типовим) договором та усіма додатками до нього, включаючи правила надання грошових коштів у позику в тому числі фінансового кредиту, які розміщено на офіційному сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування»; просив надати кредит в сумі 3 000,00 грн., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Відповідач\~\~просив надавати йому кредит у подальшому на вказаний картковий рахунок на підставі Заяв-Анкет, наданих ним особисто на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.uа або у відділенні Товариства та на підставі замовлення кредитних коштів з його особистого номеру телефону. Також надав згоду на списання суми заборгованості за кредитом з вказаного карткового рахунку. Додатком № 2 до кредитного договору визначено графік платежів за кредитом, відповідно до якого сума кредиту становить 3 000,00 грн. (дата видачі кредиту - 05 березня 2021 року), проценти за користування кредитом - 16 днів нараховані у розмірі 960,00 грн., загальна вартість кредиту становить 3960,00 грн. Паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 3 до кредитного договору, також містить інформацію про те, що строк кредитування складає 16 днів. Відповідно до довідки б/н від 25.06.2024 року ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» надає інформацію про здійснення переказу грошових коштів на номер картки [NUMBER] , категорія картки - Vіsа, власник карти (емітент) банк raiffeisen bank aval, час запиту 05 березня 2021 року 15:37:15; номер договору № 2106425382563, сума - 3 000,00 грн. Також 01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами; ТОВ «Вердикт Капітал» одержало право вимагати від боржників виконання всіх грошових зобов`язань за договорами, право вимоги за якими передано. За Актом приймання-передавання від 03 грудня 2021 року Реєстру боржників за Договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, фактор прийняв від клієнта право вимоги до боржників у кількості 31 632 на загальну суму 60 183 678,63 грн. З копії Реєстру боржників, який є додатком № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, вбачається, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансових послуг № 2106425382563 від 05 березня 2021 року на суму 26\~910,00грн., з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23910,00 грн - сума заборгованості за процентами. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1, а саме Акт-прийому-передачі Реєтру боржників. З копії Реєстру боржників, який є додатком № 3 до договору 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року, вбачається, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Як вбачається з витягу з додатку № 3 до договору 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року Реєстру боржників, за договором № 2106425382563 від 05 березня 2021 року [PERSON] є боржником за основним кредитом - 3 000,00 грн., заборгованість за процентами 45\~539,40 грн., загальний борг 48\~539,40 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). гідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначається, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Пунктом 1.4 вищезазначеного договору встановлено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до підпунктів 1.4.1, 1.4.2 пункту 1.4 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 договору). Водночас, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 16 днів з 05 березня 2021 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 16 днів, починаючи з дня укладення договору. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 16 днів. Паспорт споживчого кредиту, доданий до позову, також містить інформацію про те, що строк кредитування складає 16 днів. Крім того, відповідно до додатку № 2 до вказаного договору «Графік платежів», сума кредиту становить 3 000,00 грн.,\~\~проценти за користування кредитом строком на 16 днів нараховані у розмірі 960,00 грн., загальна вартість кредиту становить 3960,00. Аналіз наданих позивачем графіків платежів, розрахунку заборгованості за договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Так, у наданій позивачем заяві-анкеті, яка є складовою договору, вказувалося про те, що строком на 365 днів з правом повернення достроково позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі 3 000 гривень та сплатити проценти у розмірі 960,00 гривень. Незважаючи на це, також зазначалося про те, що орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів, протягом якого й будуть нараховані 960,00 гривень відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.8\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, при вирішенні спірних правовідносин колегія суддів зауважує на необхідності застосування положення contra proferentem. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зроблено висновок, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою\~ст. 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4\~ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено тіло кредиту, строк кредитування і розмір відсотків, а саме у 3000,00 гривень, 16 днів та 960,00 гривень відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги нарахування процентів у розмірі 45\~539,40 грн. з посиланням на вищезазначені пункти кредитного договору, як на підставу нарахування процентів після настання терміну (дати) повернення позики. У той же час, позивач позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~не заявляє. Як зазначалося вище, погоджена сторонами загальна вартість кредиту для позичальника, складалася з суми загального розміру кредиту, яка\~\~складає 3960,00 грн., з яких: 3 000,00 грн - сума кредиту; 960,00 грн - проценти за користуванням кредитом. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Суд не бере до уваги надані відповідачем виписки рахунку АТ «Акцент-Банк» та АТ КБ «Приватбанк», оскільки вони не стосуються даного кредитного договору, у зв`язку з тим, що відповідно до довідки б/н від 25.06.2024 року ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» кредитні кошти за договором № 2106425382563 були перераховані на номер картки [NUMBER] , категорія картки - Vіsа, власник карти (емітент) банк raiffeisen bank aval. За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 3960,00 грн. У решті заявлених позовних вимог, слід відмовити. У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із положень ч. 1, 2\~\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 007 червня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявка ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 701 від 01 липня 2024 року щодо божника [PERSON] ; витяг з Акта № 2 від 05.07.2024 року до договору про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року, копію платіжної інструкції № 0446750000 від 12 липня 2024 року про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 у розмірі 200 000,00 грн. За змістом ч.4\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial