Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.07.2021 у розмірі 13470,62 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 22.07.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі по тексту Умови) з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного\~ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8\~% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжку картку. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає кредитні кошти, не сплачує відсотки та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Представник позивача [PERSON] при подачі позову просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив.\~Також до\~суду не\~надходили від\~відповідача заяви\~чи клопотання\~щодо розгляду\~справи.\~Виклики відповідача\~про місце\~і час\~розгляду справи\~направлялись за\~його зареєстрованим\~місцем проживання.\~Крім того,\~інформація про\~час та\~місце проведення\~судового засідання\~була оприлюднена\~в Єдиному\~державному реєстрі\~судових рішень,\~доступ до\~якого є\~вільним,\~цілодобовим і\~безкоштовним.\~З урахуванням\~положень ч.1\~ст.280,\~ст.281\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (ст.1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За змістом ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. У справі\~встановлено,\~що 22.07.2021 акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі по тексту Банк) укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами. Договір між сторонами було укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчать реквізити сторін. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Публічним є договір, в якому одна сторона, підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування) (ч.1 ст.633 ЦК України). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов, тарифи користування кредитною карткою, розміщені на сайті\~https://а-bank.соm.ua/terms. Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка. [PERSON] було відкрито банківський рахунок та видано кредитну картку, строк дії якої до липня 2027 року. Кредитний ліміт на картці встановлено в розмірі 5000 грн,\~в подальшому\~він збільшувався\~та зменшувався\~і станом\~на 22.07.2021 становив 10700 грн. Нормою статті 639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в Банку. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по картковому рахунку клієнта, з якої слідує, що починаючи з липня місяця 2021 року і по\~листопад 2023 року відповідач активно користувався кредитними коштами, зокрема: поповнював кредитну картку, проводив розрахунки, знімав готівку, тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Банківські виписки з карткових рахунків позичальника є належними та допустимими доказами щодо заборгованості за кредитним договором, оскільки підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором. Станом на 18.05.2024 прострочена заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором становить 13470,62 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 10635,51 грн, заборгованість по відсоткам 2835,11 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно ним не сплачується. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено встановлення позивачем відповідачу кредитного ліміту, його розміру, отримання кредитної картки з визначеним строком дії, користування кредитними коштами. Правильність наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань відповідачем суду не надано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог. Відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений банком при подачі позову.

Outcome: approved