Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Бєломар К.О. звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2023 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. До укладення шлюбу між сторонами у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Підставою для\~розірвання шлюбу\~є ті\~обставини,\~що між\~позивачкою та відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть та припинили спільне проживання з 2023 року. Позивачка вважає, що з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Оскільки відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає, незважаючи на роздільне проживання сторін більше року, то відсутня можливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Спору з відповідачем про місце проживання дитини немає. Дитина фактично проживає разом зі позивачкою з народження. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує постійний дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів. На даний час позивачка самостійно забезпечує спільну доньку, піклується про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, несе додаткові витрати на утримання дитини, спрямовані на її всебічний розвиток. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. За таких обстави просить розірвати шлюб з відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2024 року відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначене судове засідання на 06 грудня 2024 року о 10 год.40 хв. 25 листопада 2024 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по суті позову, в яких зазначає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Разом з тим, вважає за необхідне повідомити, що він постійно фінансово підтримує доньку, регулярно здійснює грошові перекази на картку [PERSON] , по мірі можливості, так як не має стабільного заробітку, тому твердження позивачки, що вона самостійно утримує спільну доньку не відповідає фактичним обставинам справи. Також не відповідає фактичним обставинам справи твердження позивачки, що він відмовляється здійснювати утримання дитини. Наразі вони живуть в різних областях, тому фізичного контакту звісно менше. До листопада 2024 року він спілкувався з донькою по телефону. Однак на даний час позивачка заблокувала його в телефоні, таким чином позбавила можливості спілкуватися з донькою. При розгляді справи просить врахувати наведені ним аргументи та надані докази. 06 грудня 2024 року від представника позивачки [PERSON] адвоката Бєломар К.О. надійшли письмові заперечення, в яких просить залишити без розгляду подані відповідачем докази, долучені до клопотання від 06 листопада 2024 року. В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 10 серпня 2023 року, який зареєстрований Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №136, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків.\~ Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом\~ про народження\~ дитини, та не заперечуються відповідачем (а.с. 6-зворот). За ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, та ним позовні вимоги визнані. Враховуючи\~ вищевикладене, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої доньки буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини поданий до суду через систему «Електронний суд» 11 вересня 2024 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~ на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved