Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

31.10.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 гривень щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.10.2018 рішенням Корольовського районного суду м.Житомира (справа №296/5719/18) розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працездатний, має дохід, інших утриманців не має, самостійно відмовляється надавати кошти на утримання дитини. На думку позивача, дитині має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дитини аліменти на її утримання у розмірі 5000 щомісячно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 29.11.2024 не з`явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином. Так ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 29.11.2024 разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 13.11.2024 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти від 13.11.2024 причина невручення відправлення "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Отже про розгляд справи 29.11.2024 відповідач вважається повідомленим 13.11.2024. Причини неявки суду невідомі, заперечень проти позову не надано Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2013 року під час якого [INFO] в них народився син [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.12.2014 (а.с. 6). 10.10.2018 Корольовський районний суд м.Житомира шлюб сторін розірвав. Позивач разом з дитиною зареєстровані проживають за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-14/2059 від 18.02.2021 (а.с. 11) копія паспорту [PERSON] (а.с. 13) та відповідь ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №1888/10561 від 06.11.2024 (а.с.25). Пощзивач стверджує, що відповідач є працездатним, проте не надає грошових коштів на утримання їх спільної дитини. Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами\~Сімейного Кодексу України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі\~Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями частини першої\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, визначено коло обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2024 рік» гарантований прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей до 6 років складає\~ 2563 гривні;\~а для дітей від 6 до 18 років\~- 3196 гривні. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першоїтретьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга\~статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає з матір`ю ( позивачем ) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Статтею 181 СК Українипередбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, який виключає можливість фінансового забезпечення дитини, в матеріалах справи відсутні. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття . Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved