Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

06 червня 2024 року [PERSON] через свого представника - адвоката Орендарчук В.О. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її, як матері, батьківських прав щодо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 13 серпня 2006 року він та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем по [ADDRESS] . 11 січня 2022 року, без будь-яких причин та повідомлень, його дружина - відповідачка [PERSON] зникла. Відразу, а саме 12 січня 2022 року, він звернувся до сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про зникнення дружини. Відповідно до листа сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 14 лютого 2022 року № 224/121/124/100/04/2022 матеріали по факту зникнення дружини списані та його повідомлено про те, що дружина виїхала за кордон на заробітки. 19 вересня 2022 року відповідачка через свого представника через систему «Електронний суд» надіслала до Білогірського районного суду Хмельницької області позовну заяву про розірвання шлюбу та рішенням вказаного суду від 20 грудня 2022 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Вказав, що протягом трьох останніх років, не зважаючи, що в країні йде війна та є реальна небезпека для дітей, відповідачка жодного разу не з`являлася до дітей, не цікавилася їхнім здоров`ям, навчанням, розвитком, не надавала та не надає матеріальної допомоги, не спілкується з вчителями, сімейним лікарем дітей. Тобто, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей, відповідачка з власної ініціативи самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків, жодної участі у житті дочки та сина свідомо не приймає та практично не спілкується з ними, що підтверджується характеристиками Перерослівської гімназії, письмовим підтвердженням директора навчального закладу та довідкою сімейного лікаря ЦПМСД. При цьому, позивач зазначив, що усі обов`язки по вихованню та утриманню дітей повністю покладені на нього, що підтверджується довідками з місця проживання. Так, він повністю забезпечує дітей гідними умовами проживання, гармонійною атмосферою оточення, сприяє належному їх вихованню, повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей та, крім того, жодним чином не перешкоджає відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки, покладені на неї законом, та не створює жодних перешкод для її спілкування з дітьми. Зазначив, що відповідачка проживає окремо від своїх дітей і повинна мати та могла усвідомлювати те, що розлука з нею і відсутність спілкування матиме наслідки ослаблення або повного розриву зв`язку із дітьми. До того ж, поведінка відповідачки не свідчить про її інтерес до дітей та її бажання, як матері, на виконання своїх материнських обов`язків по відношенню до дітей, сімейні зв`язки між відповідачкою та дітьми є втраченими, а тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей звернувся до суду про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів на їх утримання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка [PERSON] була хорошою мамою для дітей, а йому дружиною. Проте, з незрозумілих для нього причин та задовго до повномасштабного вторгнення російської федерації, а саме 10 січня 2022 року, дружина [PERSON] раптово, без будь-якого пояснення та попередження ні його, ні дітей, покинула його з дітьми та вибула в невідомому напрямку, про що він негайно звернувся з відповідною заявою до поліції. Пізніше йому стало відомо, що дружина поїхала за кордон в Іспанію, де перебуває її сестра. З цього часу дружина до нього та дітей не телефонувала, можливо розмовляла по телефону з дочкою, але виключно з ініціативи останньої, із-за кордону не приїжджала, не передавала йому коштів та передач, взагалі не підтримувала будь-якого материнського зв`язку із дітьми. Більше того, нічого не пояснюючи, через свого представника - адвоката звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було розірвано в грудні 2022 року. Зазначив, що відповідачка, як матір дітей, своїх обов`язків по утриманню і їх вихованню жодним чином не виконує, діти проживають біля нього та перебувають на його повному матеріальному утриманні та вихованні. Представник позивача - адвокат Орендарчук В.О. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. При цьому, вказала що відповідачка, як матір дітей, навіть в умовах довготривалої війни, участі у вихованні дітей не приймає і їхнім фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться, а тому просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повідомлялася належним чином, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в судові засідання не з`являлася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області Довгошей С.Л. в судовому засіданні позов підтримав, вважає його таким, що підлягає до задоволення, оскільки дійсно має місце рідкісний випадок, коли матір покинула своїх дітей та під час війни свідомо майже протягом трьох років продовжує проживати за кордоном, ухиляючись цим самим від виховання своїх неповнолітніх дітей. Пояснив, що питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося на комісії, рішенням органу опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей, тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника - адвоката Орендарчук В.О., свідків [PERSON] та [PERSON] , думку неповнолітньої дочки [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] 13 серпня 2006 року у виконавчому комітеті Перерослівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. В шлюбі мають спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, ініціатором розірвання шлюбу була дружина - відповідачка [PERSON] , яка подала позов про розірвання шлюбу через свого представника - адвоката Чуйко З.Д., що підтверджується копією позовної заяви від 19 вересня 2022 року та копією судового рішення в справі № 669/689/22. З інформації Державної прикордонної служби України від 16 серпня 2024 року № 19-56194/18/24 вбачається, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Заболоття Володимирецького району Рівненської області, 12 січня 2022 року о 22 год 18 хв перетнула державний кордон в напрямку «виїзд» в пункті пропуску «Порубне», а інформація про її в`їзд через державний кордон в Україну або ж по лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в базі даних відсутня. При цьому, згідно інформації сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 14 лютого 2022 року № 224/121/124/100/04/2022 та від 04 вересня 2024 року № 1809/121/124/100/04-2024 позивач [PERSON] 12 січня 2022 року звертався до сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про зникнення дружини - відповідачки [PERSON] , проте в ході відповідних заходів було встановлено, що остання виїхала за кордон на заробітки. З довідок Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 03 червня 2024 року № 3407 та Перерослівської гімназії Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 29 травня 2024 року № 21, характеристики Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 28 травня 2024 року № 838, виданої на позивача [PERSON] , характеристик Перерослівської гімназії Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, виданих на дітей, як учнів вказаного навчального закладу, слідує, що неповнолітня дочка [PERSON] та малолітній син [PERSON] проживають разом з батьком - позивачем [PERSON] по [ADDRESS] і знаходяться на його утриманні та вихованні. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, судом встановлено, що після виїзду за кордон відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не відвідує навчальні заклади, де навчаються діти, жодним чином не спілкується з малолітнім сином, не піклується про їх життя та здоров`я, а вихованням дітей займається батько [PERSON] , що підтверджується в сукупності, зокрема, довідками Перерослівської гімназії Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 29 травня 2024 року № 21, характеристикою Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 28 травня 2024 року № 838, виданою на позивача [PERSON] , характеристиками Перерослівської гімназії Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, виданих на дітей, як учнів вказаного навчального закладу, а також довідкою сімейного лікаря Перерослівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 29 травня 2024 року № 51. Крім того, допитана в судовому засіданні неповнолітня дочка сторін - [PERSON] суду пояснила, що ввечері на початку січня 2022 року мама зібрала речі та, нічого не пояснюючи про раптовість свого від`їзду, наступного ранку повідомила їй, що їде до сестри за кордон, після чого пішла в невідомому напрямку та не виходила з нею на зв`язок більше трьох тижнів. Зазначила, що мама не обіцяла забрати їх (дітей) до себе, не телефонує, а вона сама інколи дзвонить до мами за кордон в Іспанію. Під час телефонних розмов мама взагалі не цікавиться її життям та життям братика [PERSON] , з яким зв`язок не підтримує, розмова між ними триває недовго і, здебільшого, саме вона (дочка) таку розмову підтримує. Проте, вказала, що мама оплатила їй перший рік за навчання в медичному училищі, де вона навчається, та час-від-часу перераховує гроші для навчання та проживання в гуртожитку. Разом з тим, в судовому засіданні повідомила суд, що вона та молодший братик дуже ображені на матір за те, що вона їх покинула, тим більше, знаючи, що в Україні після її від`їзду розпочалася та до цього часу йде повномасштабна війна, вона ні разу не приїхала додому, не провідала їх, тому не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Також, повідомила суду, що коли востаннє розмовляла з мамою по телефоні (за два тижні до судового засідання), то остання просила не погоджуватися на позбавлення її батьківських прав, оскільки вона змінить своє материнське відношення до неї та братика. Відповідно до положень ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 13 вересня 2024 року № 166, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] є доцільним та відповідає їхнім інтересам. Таким чином, з наданих позивачем та його представником доказів встановлено, що відповідачка, як мати, із січня 2022 року малолітнім сином не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не провідує сина, матеріально не забезпечує, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти, тому позов в частині позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітнього сина є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу відповідачки, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З огляду на викладене, з відповідачки на утримання малолітнього сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 червня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , яка менш ніж за десять місяців досягне свого повноліття і, крім того, спілкується з матір`ю та отримує від неї кошти, є передчасним, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн, сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 03 червня 2024 року № 0.03681462738.1.

Outcome: partial