Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«КІТЕКСПРЕС» звернулося\~до Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~з позовом\~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди,\~третя особа,\~без самостійних\~вимог на\~стороні відповідача\~Приватне акціонерне\~товариство «Українська\~страхова компанія\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП».\~Свої вимоги\~мотивують тим,\~що 26.08.2023\~року на\~автодорозі М-06\~Київ \~Чоп у\~місті Пасіки-Зубрицькі\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода \~за участі\~автомобіля Scania\~R420\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~який належить\~ТОВ «КІТЕКСПРЕС»,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~ [NUMBER] \~та автомобіля\~BMW\~316\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок ДТП,\~яке сталося\~з вини\~відповідача,\~що підтверджується\~постановою Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~від 12.09.2023\~року у\~справі №\~457/1301/23,\~автомобіль Scania\~R420\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~отримав пошкодження\~лівої передньої\~частини.\~Вказані пошкодження\~не заважали\~автомобілю позивача\~рухатися самостійно\~і його\~було переміщено\~на СТО\~офіційного дилера\~SCANIA\~(ТОВ\~«Сканія Україна»,\~для здійснення\~відновлювального ремонту.\~Первинна вартість\~ремонту автомобіля\~з урахуванням\~нових та\~оригінальних запасних\~частин,\~яку було\~визначено на\~СТО офіційного\~дилера SCANIA\~складала 204\~403,74\~грн.,\~до того\~ж відновлювальний\~ремонт автомобіля\~Scania\~R420\~зайняв би\~досить тривалий\~строк,\~пов`язаний із\~замовленням та\~доставкою нових/оригінальних\~деталей.\~Однак з\~метою мінімізації\~вартості ремонту\~за ініціативою\~позивача при\~здійсненні ремонту\~були використані\~деякі запасні\~частини,\~які були\~придбані раніше\~для ремонту\~іншого транспортного\~засобу,\~згідно рахунку-фактури\~000705545/23\~від 25.08.2023\~року та деталі,\~які раніше\~були у\~використанні,\~а також\~неоригінальні запасні\~частини (аналоги). Таким чином,\~загальна вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля склала\~104\~602,85\~грн.\~з ПДВ\~(в\~т.ч.\~ТОВ «Сканія\~Україна» -\~97\~849,99\~грн.,\~ТОВ «КПП\~Центр» -\~6\~752,86\~грн.).\~Автомобіль Scania\~R420\~д/н\~ [NUMBER] використовується\~позивачем у\~його господарській\~діяльності \~здійснення автомобільних\~перевезень вантажів.\~Перевезення здійснюються\~на регулярній\~основі \~майже щоденно.\~Виключення автомобіля\~на тривалий\~строк із\~регулярних перевезень\~потягло б\~за собою\~значні збитки\~для позивача,\~зокрема у\~вигляді неотриманих\~доходів,\~а також\~штрафних санкцій\~накладених контрагентами\~у зв`язку\~із невиконанням\~взятих на\~себе позивачем\~обов`язків за\~укладеними раніше\~договорами.\~Враховуючи наведене,\~позивач,\~з метою\~мінімізації негативних\~для себе\~наслідків (збитки\~та штрафні\~санкції)\~та задля\~можливості подальшої\~експлуатації власного\~пошкодженого автомобіля,\~вимушений був\~якомога швидше\~забезпечити його\~відновлювальний ремонт. Як вже\~зазначалось,\~дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~відповідача,\~який керував\~автомобілем марки\~«BMW\~316»\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~Про це\~свідчать матеріали\~справи про\~адміністративне правопорушення\~(справа\~№ 457/1301/23,\~провадження №\~3/457/543/23,\~Трускавецький міський\~суд Львівської\~області),\~провадження по\~якій було\~порушено по\~факту даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~12.09.2023\~року постановою\~Трускавецького міського\~суду (справа\~№\~457/1301/23).\~Відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП та\~накладено адміністративне\~стягнення у\~вигляді штрафу.\~На даний\~час вищевказана\~постанова Трускавецького\~міського суду\~по справі\~№ 457/1301/23\~від 12.09.2023\~року набрала\~чинності.\~Отже наявність\~вини у\~діях відповідача\~у настанні\~дорожньо-транспортної\~пригоди у\~даному випадку\~встановлена і\~не підлягає\~доказуванню.\~Згідно з\~даними страхового\~полісу №\~ЕР-213443931\~ПрАТ «Українська\~страхова компанія\~ «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП» обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була застрахована\~у ПрАТ\~«УСК «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП»,\~строк дії\~полісу з\~21.02.2023\~року до\~20.02.2024\~року;\~страхова сума\~на одного\~потерпілого за\~шкоду,\~заподіяну життю\~і здоров`ю\~ 320\~000\~грн,\~за шкоду,\~заподіяну майну\~-\~160\~000\~грн.\~Забезпеченим транспортним\~засобом за\~вказаним договором\~страхування виступає\~транспортний засіб\~«BMW\~316»\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~VIN\~(номер\~кузова,\~шасі,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~страхувальником зазначений\~ [PERSON] .\~Враховуючи викладені\~обставини 30.08.2023\~року позивач\~звернувся до\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~з письмовим\~повідомленням про\~настання страхового\~випадку та\~виплату страхового\~відшкодування.\~Однак листом\~про прийняте\~рішення від\~14.09.2023\~року за\~вих.\~№ 2300001458-3\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~було відмовлено\~позивачу у\~виплаті страхового\~відшкодування. Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» посилалась на п. 37.1.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. 19.01.2024 року позивач звернувся із письмовою вимогою за вих. № 19/01 до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Однак вказана вимога не була отримана відповідачем та повернулась на адресу позивача. В зв`язку із чим у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдану матеріальну шкоду. А тому просить суд позов задоволити. 23.04.2024\~року на\~адресу Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~надійшов відзив\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~якого він\~не визнає\~заявлений до\~нього позов\~з наступних\~підстав.\~ 26.08.2023\~року на\~автодорозі \~Київ-Чоп\~у м.\~Пасіки-Зубрицькі\~сталася дорожньо-транспорта\~пригода за\~участі вантажного\~автомобіля марки\~«Scania\~R420»\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~який належить\~позивачу та\~легкового автомобіля\~BMW\~316\~державний номерний\~знак [NUMBER] під\~його керуванням.\~На момент\~ДТП його\~цивільно-правова\~відповідальність була\~застрахована за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів у\~ПрАТ «Українська\~страхова компанія\~«КНЯЖА ВІСННА\~ІНШУРАНС ГРУП».\~Згідно електронного\~полісу №\~EP-213443931\~(копія\~міститься в\~матеріалах справи)\~забезпеченим транспортним\~засобом є\~автомобіль BMW\~316\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~Строк дії\~договору становить\~з 21.02.2023\~року по\~20.02.2024\~року.\~Страхова сума\~на одного\~потерпілого за\~шкоду завдану\~життю і\~здоров`ю становить\~320\~000грн.,\~за шкоду\~завдану майну\~-\~160\~000\~грн.,\~розмір франшизи\~3200\~грн.\~Враховуючи наведене,\~відповідач визнає\~позовні вимоги\~тільки у\~розмірі франшизи,\~тобто 3200\~грн.\~і вказану\~суму він\~готовий сплатити\~добровільно. Позивач визнає,\~що 30.08.2023\~року звернувся\~із заявою\~до ПрАТ\~«Українська страхова\~компанія «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП» про\~виплату страхового\~відшкодування. Листом від 14.09.2023 року за вих. №\~230000831458-3 відмолено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент звернення автомобіль був відремонтований. Зазначає,\~що звернення\~потерпілого до\~страховика із\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування є\~позасудовою процедурою\~здійснення такого\~страхового відшкодування,\~яка не\~виключає право\~особи безпосередньо\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~стягнення відповідного\~відшкодування.\~Таким чином,\~враховуючи наведене\~вище,\~належним відповідачем\~або співвідповідачем\~по справі\~повинно бути\~ПрАТ «Українська\~страхова компанія\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~(ЄДРПОУ\~24175269\~вул.\~Глибочицька,\~44,\~м.\~Київ.\~04050).\~Отже,\~у позові\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«КІТЕКСПРЕС» до\~ [PERSON] про\~відшкодування шкоди\~завданої внаслідок\~ДІТ стягненню\~підлягає лише\~сума франшизи\~у розмірі\~3200\~грн.\~у задоволенні\~решти позовних\~вимог слід\~відмовити.\~Вважає,\~що позивачем\~не доведено\~розмір завданої\~шкоди належними,\~допустимими,\~достатніми і\~достовірними доказами. Надана позивачем копія Акту виконаних робіт № SL-2304310 від 01.09.2023 року, рахунку SL-2304015 від 28.08.2023 року копія платіжного доручення № 3063 від 12 вересня 2023 року, копія рахунку-фактури 000705545/23 від 25.08.2023 року (видана за день до ДТП) та копія видаткової накладної FТM00293212/23 від 29.08.2023 року аж ніяк належним чином не підтверджують реальний розмір збитків з урахуванням фізичного зносу. Крім того, жодним документом, наданим позивачем, не підтверджено, які саме ушкодження отримав автомобіль під час ДТП, тому неможливо встановити, які саме роботи з відновлювального ремонту повинні були проводитись, що призводить до неможливості встановлення реального розміру збитків. 21.05.2024\~року на\~адресу Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~надійшла відповідь\~на відзив\~від представника\~позивача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «КІТЕКСПРЕС»,\~мотивована тим,\~що \~у відзиві\~на позовну\~заяву,\~відповідач зазначає\~про те,\~що визнає\~позовні вимоги\~виключно у\~розмірі 3\~200,00\~грн.\~(розмір\~франшизи).\~Решту позовних\~вимог відповідач\~не визнає\~та зазначає,\~шо начебто,\~позивачем порушені\~вимоги Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» в\~частині не\~надання для\~огляду автомобіля\~марки «Scania\~R420»\~державний номерний\~знак [NUMBER] для\~огляду страховику,\~що в\~свою чергу\~унеможливило оцінити\~розмір завданої\~шкоди.\~З такими\~твердженнями відповідача\~погодитись не\~можна виходячи\~з наступного. Як вже\~зазначалось в\~позовній заяві,\~згідно з\~даними страхового\~полісу №\~ЕР-213443931\~ПрАТ «Українська\~страхова компанія\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була застрахована\~у ПрАТ\~«УСК «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП»,\~строк дії\~полісу з\~21.02.2023\~року до\~20.02.2024\~року;\~страхова сума\~на одного\~потерпілого за\~шкоду,\~заподіяну життю\~і здоров`ю\~-\~320\~000\~грн,\~за шкоду,\~заподіяну майну\~-\~160\~000\~грн.\~Забезпеченим транспортним\~засобом за\~вказаним договором\~страхування виступає\~транспортний засіб\~«BMW\~316»\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~VIN\~(номер\~кузова,\~шасі,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~страхувальником зазначений\~ [PERSON] .\~Враховуючи викладені\~обставини 30.08.2023\~року позивач\~звернувся до\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~з письмовим\~повідомленням про\~настання страхового\~випадку та\~виплату страхового\~відшкодування.\~Однак листом\~про прийняте\~рішення від\~14.09.2023\~року за\~вих.\~№ 2300001458-3\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~було відмовлено\~позивачу у\~виплаті страхового\~відшкодування.\~Відмовляючи у\~виплаті страхового\~відшкодування ПрАТ\~«УСК «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП» посилалась\~на п.\~37.1.3.\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~яким передбачено,\~що підставою\~для відмови\~у здійсненні\~страхового відшкодування\~є невиконання\~потерпілим або\~іншою особою,\~яка має\~право на\~отримання відшкодування,\~своїх обов`язків,\~визначених цим\~законом,\~якщо це\~призвело до\~неможливості страховика\~(МТСБУ)\~встановити факт\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~причини та\~обставини її\~настання або\~розмір заподіяної\~шкоди.\~Тобто ТОВ\~«КІТЕКСПРЕС» не\~були порушені\~вимоги Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів». Відповідно до\~п.\~33.3\~ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів»\~строк прибуття\~представника страхової\~компанії для\~огляду автомобіля\~може сягати\~10\~робочих днів\~з дати\~повідомлення страховика\~про ДТП.\~Враховуючи,\~що повідомлення\~страховика позивачем\~відбулося 30.08.2023\~року,\~10\~робочих днів\~мали б\~сплинути 13.09.2023\~року.\~Тобто,\~позивач фактично\~мав би\~очікувати прибуття\~представника страховика\~протягом 14\~календарних днів\~(з\~31.08.2023\~по 13.09.2023)\~тільки для\~огляду пошкодженого\~автомобіля.\~Після цього,\~ремонт автомобіля\~ще міг\~би тривати\~близько 7\~календарних днів.\~Таким чином,\~після ДТП\~автомобіль позивача\~вийшов з\~ладу і\~фактично не\~міг використовуватися\~останнім щонайменше\~протягом 3-х\~тижнів. Автомобіль Scania\~R420\~д/н\~ [NUMBER] використовується\~позивачем у\~його господарській\~діяльності \~здійснення автомобільних\~перевезень вантажів.\~Перевезення здійснюються\~на регулярній\~основі \~майже щоденно.\~Виключення автомобіля\~на тривалий\~строк (3\~тижні)\~із регулярних\~перевезень потягло\~б за\~собою значні\~збитки для\~позивача,\~зокрема у\~вигляді неотриманих\~доходів,\~а також\~штрафних санкцій.\~Так,\~під час\~ДТП автомобіль\~здійснював чергове\~перевезення для\~одного із\~замовників.\~Отже,\~внаслідок ДТП\~позивач не\~зміг це\~замовлення виконати\~належним чином,\~через що\~не отримав\~оплату та\~вимушений заплатити\~штрафні санкції\~за неналежне\~виконання своїх\~зобов`язань.\~Надалі,\~у позивача\~були заплановані\~наступні перевезення\~цим автомобілем\~відповідно до\~укладених із\~замовниками договорів,\~які через\~ДТП були\~скасовані.\~Враховуючи наведене,\~позивач,\~з метою\~мінімізації негативних\~для себе\~наслідків (збитки\~та штрафні\~санкції)\~та задля\~можливості подальшої\~експлуатації власного\~пошкодженого автомобіля,\~вимушений був\~якомога швидше\~забезпечити його\~ремонт.\~Даним фактом\~спростовуються доводи\~відповідача про,\~начебто,\~недобросовісність поведінки\~позивача,\~оскільки в\~такому випадку,\~останній міг\~би понести\~величезні фінансові\~збитки,\~що в\~свою чергу\~негативно б\~вплинули на\~фінансово-господарську\~діяльність позивача\~та його\~ділову репутацію.\~Як раніше\~зазначалось у\~позовній заяві\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~листом про\~прийняте рішення\~від 14.09.2023\~року за\~вих.\~№ 2300001458-3\~ПрАТ «УСК\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~було відмовлено\~позивачу у\~виплаті страхового\~відшкодування.\~Відмовляючи у\~виплаті страхового\~відшкодування ПрАТ\~«УСК «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП» посилалась\~на п.\~37.1.3.\~ст.\~37\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~яким передбачено,\~що підставою\~для відмови\~у здійсненні\~страхового відшкодування\~є невиконання\~потерпілим або\~іншою особою,\~яка має\~право на\~отримання відшкодування,\~своїх обов`язків,\~визначених цим\~законом,\~якщо це\~призвело до\~неможливості страховика\~(МТСБУ)\~встановити факт\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~причини та\~обставини її\~настання або\~розмір заподіяної\~шкоди. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив задоволити їх в повному обсязі. Окрім цього суду пояснив, що в Акті виконаних робіт помилково зазначено, що транспортний засіб отримав внаслідок ДТП пошкодження з правого боку, однак відповідно до відповіді Директора Львівської філії ТОВ «Сканія Україна» пошкодження на транспортному засобі були зліва. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вважає позов безпідставним з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що наявний в матеріалах справи акт не підтверджує усі наявні пошкодження транспортного засобу та не дає можливість встановити, які саме пошкодження отримав автомобіль внаслідок ДТП з участю відповідача. Окрім цього дана комплектація автомобіля не містить двох бачків омивача та відповідно 2 насосів до них. Відповідач звернувся до страхової та повідомив про ДТП. Позивач не надав транспортний засіб для огляду страховику, а відремонтував самостійно транспортний засіб тільки тоді звернувся до страховика. З огляду на вищезазначене просив задоволити позовні вимоги частково лише в частині стягнення франшизи. Представник третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до постанови Трускавецького міського суду Львівської області від 12.09.2024 року у справі № 457/1301/23, яка набрала законної сили 22.09.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Постановою суду встановлено, що 26.08.2023 року о 19 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп 14-06, [PERSON] керуючи автомобілем марки «BMW 316», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, на слизькі ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смуху зустрічного руху та скоїв зіткненням з автомобілем марки «SCANIA R420», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху. Правопорушник в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, щиро розкаявся. /арк. справи 17/. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки наведена постанова набрала законної сили, тому доказуванню не підлягають факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди з підстав порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Цивільна-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-213443931 /арк. справи 11/. Таким чином, ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» взяла на себе обов`язок, при настанні страхового випадку, відповідно до встановленого ліміту відповідальності, відшкодувати у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який добросовісно уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Дана правова позиція підтверджена сталою судовою практикою. Висловлюючись щодо суті спору у справі № 201/16373/16-ц, ВП ВС наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а в окремих випадках (у разі укладення страховиком договору зі страхувальником після виключення із членів МТСБУ) - винна особа. З огляду на зазначене, у позивача виникло право звернення до ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», як страхової компанії відповідача, а у останніх виник обов`язок відшкодування суми грошових коштів сплачених потерпілому в якості відшкодування в межах ліміту за договором майнового страхування. Звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к). У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) Велика Палата Верховного Суду фактично визначила два окремих (відмінних один від одного) випадки, за яких є можливим відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: 1) пропуск строків, передбачених статтею 37 Закону 2) ситуація, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (стаття 1194 ЦК України). При цьому обмеження, встановлені статтею 1194 ЦК України, не поширюються на зазначені правовідносини, оскільки наведена норма регламентує визначення обсягу відповідальності застрахованої особи у разі недостатності страхової виплати (тобто така виплата мала бути проведена) і не встановлює будь-яких обмежень у разі, якщо у страховика не виникло обов`язку зі сплати страхової виплати. Вибір страховика належить кожній особі, яка вирішила вступити в договірні відносини з приводу такого виду страхування, відповідно, така особа має нести всі ризики обрання неналежного, недобросовісного або ненадійного контрагента. З іншого боку, нездійснення потерпілою особою всупереч своїм власним інтересам обов`язку звернутися до страховика із заявою про страхове відшкодування впродовж одного року (з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди) жодною нормою чинного законодавства не визнано як підстава припинення права вимоги до завдавача шкоди і обов`язку такої особи відшкодувати завдану нею шкоду. Відповідно до статті 33 Закону №1961-IV страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП. Відповідно до\~відомостей,\~які містяться\~в матеріалах\~справи відповідач\~ [PERSON] \~(страхувальник)\~після настання ДТП,\~у встановлений\~законом строк,\~надав страховику ПАТ «Українська\~страхова компанія\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»\~з яким\~уклав договір\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності письмові\~пояснення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.08.2023 року /арк. справи 64/. У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону №1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування. У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV). При цьому, матеріали справи містять відомості про звернення позивача 30. 08. 2023 року, як власника транспортного засобу марки «Scania R420» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] до ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування /арк. справи 11/. Відповідно до листа про прийняте рішення ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» [PERSON] було відмовлено, підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування стало невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди /арк. справи 12/. Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід прийти до висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Зі змісту ч. 1 ст. 51 ЦПК України вбачається, що суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача. При цьому, позивачем не заявлено клопотання про заміну відповідача у справі, або ж залучення у справі належного відповідача. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, позивач звертається із позовними вимогами лише до заподіювача шкоди, цивільна відповідальність якого застрахована, позовні вимоги про відшкодування відповідачем шкоди підлягають частковому задоволенню. Виходячи із наведеного правового регулювання та обставин справи, вимоги позивача про стягнення збитків, заподіяних ДТП, з наданням переконливих доказів є частково підставними, а позов підлягає до часткового задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено поняття франшизи. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (ст.ст. 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, на винну в ДТП особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в силу наведених положень закону покладається відшкодування 3 200 грн., що становить суму франшизи, на розмір якою зменшується відшкодування ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно з відповідним полісом. Окрім цього відповідач визнав позов в частині стягнення франшизи, оскільки його визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки за положеннями ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України), а тому стягнення з відповідача на користь позивача 3 200 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), що становить розмір франшизи з наданням переконливих доказів, є підставними та позов в цій частині підлягає до задоволення На підставі наведеного та

Outcome: partial