Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У листопаді 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , що діє у власних інтересах, а також в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 02 листопада 2005 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали частину будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 41 кв.м. Крім позивачів, у вказаній частині будинку проживають неповнолітні [PERSON] та [PERSON] . Іншим співвласником будинку є [PERSON] 29 серпня 2020 року, о 17 год. 20 хв. в частині домоволодіння, належній відповідачу [PERSON] виникла пожежа. Внаслідок пожежі пошкоджено майно позивачів, а саме покрівля, стіни будинку та прибудови за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком судово-будівельної експертизи за № 30/09-2020 від 30.09.2020, позивачам завдано збитків на загальну суму у розмірі 449 943 гривень, з яких збитки, завдані 1/2 частині будинку становлять 154 433 грн., збитки, завдані прибудові, становлять 295 510 грн. Крім цього, внаслідок пожежі позивачі змушені нести витрати на оренду житла у розмірі 9 500 грн., термін дії договору один рік. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку завдану шкоду відшкодувати відмовляється, позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили стягнути із [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 563\~943 грн., судові витрати у розмірі 45\~702,43 грн., а також моральну шкоду на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також дітей [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , у розмірі по 20\~000 грн. на кожного. 03 жовтня 2023 року, у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] , який помер [INFO] , подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачі просять стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє від себе та як правонаступник [PERSON] , а також [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 563\~943 грн., моральну шкоду на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 20\~000 грн. на кожного, а також судові витрати у розмірі 44\~562,43 грн. Заперечення відповідача 17 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що дійсно 29 серпня 2020 року приблизно о 17 год. 15 хв. виникла пожежа у будинку за адресою: [ADDRESS] та буд. [ADDRESS] , однак те, що її причиною є замикання проводки, несправність лічильника, не відповідає дійсності. У Звіті від 29.08.2020 причина пожежі не встановлена, а лише зроблено ймовірні висновки. Крім того, при складенні Звіту не досліджувався електролічильник та електромережа, в яких начебто сталося коротке замикання чи можлива несправність. Відповідач [PERSON] зазначає, що саме її майно будинок знищено пожежею, а покрівля будинку позивачів знищена лише частково, ніякого знищення стін та прибудов не відбулося. Звертала увагу суду на те, що Акт про пожежу, доданий позивачами до позову, є доказом факту пожежі та її наслідків (перелік знищеного майна), однак не є доказом дійсних причин виникнення пожежі. Стосовно витрат позивачів на оренду житла, то відповідач також заперечує проти їх стягнення, оскільки підтверджуючих документів на підтвердження таких витрат останніми не надано. Вказувала на те, що відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження, ним визначено вартість нового ремонту в будівлі та прибудови, а не розмір втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням майна, а тому даний документ не може бути належним доказом у справі, яким підтверджено розмір завданої позивачам шкоди. Також звертала увагу суду на те, що як встановлено і у висновку - документів про ведення в експлуатацію прибудови експерту не надано, а тому вести мову про її ремонт неможливо. Крім того, [PERSON] вважає вказаний розмір збитків завищеним, оскільки позивачами здійснено оцінку всього будинку, 1/2 якого належить відповідачу, у розмірі 63 345 грн., що вказується у зведеному Акті вартості будівель та споруд, а тому заявлений розмір збитків, який майже у 20 разів більший, є необґрунтованим. Відповідач вважає, що належних доказів на підтвердження саме її вини в спричиненні пожежі суду стороною позивача не надано, тому належним відповідачем у справі є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». Щодо моральної шкоди, то [PERSON] зазначила, що жодних незаконних дій чи бездіяльності вона відносно позивачів не вчиняла, тому відсутні правові підстави для стягнення останньої. З огляду на все викладене вище, відповідач просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С., постановленою у судовому засіданні 19 вересня 2023 року та занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів адвоката Єрмака О.В. про заміну позивача [PERSON] , який помер [INFO] , його правонаступником [PERSON] . Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 02 листопада 2023 року справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому\~засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів адвокат Єрмак О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кочмарьова Т.С. заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку, посвідченого 02 листопада 2005 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., зареєстрованого за № 11373, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9202652 від 07.12.2005 за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за кожним. З копії технічного паспорта, виготовленого 03.10.2005 Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації, видно, що на праві власності [PERSON] перебуває 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до Акту про пожежу від 29 серпня 2020 року, складеного комісією у складі: головного фахівця ВЦЗ Броварського РУ ГУ ДСНС України у Київській області Коваленка М.А., начальника караулу 56-ДПРЧ м. Бровари Бабича В.М., у присутності власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , 29 серпня 2020 року о 17 год. 15 хв. на об`єкті житлового будинку за адресою: [ADDRESS] виникла пожежа зовні житлового будинку в місці електричного лічильника. Пожежею знищено покрівлю житлового будинку на площі 200 м.кв. та майно домашнього вжитку, знищено покрівлю іншого власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Причина пожежі (ймовірна) замкнення електричного лічильника. Згідно Звіту по причині виникнення пожежі в приватному житловому будинку гр. [PERSON] , яка трапилася [INFO] за адресою: [ADDRESS] , ймовірною причиною пожежі в приватному житловому будинку відповідача [PERSON] , яка виникла 29.08.2020, могло стати виникнення горіння внаслідок короткого замкнення електричної мережі та несправності електричного лічильника. З Висновку № 30/09-2020, складеного 30 вересня 2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи судовим експертом Малий О.В., вартість відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації наслідків пожежі, що пошкодила конструкції 1/2 частини будівлі житлового будинку [ADDRESS] складає 154\~433 грн.; вартість відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації наслідків пожежі, що пошкодила конструкції прибудови до 1/2 частини будівлі житлового будинку [ADDRESS] складає 295 510 грн. За змістом вищевказаного Висновку від 30 вересня 2020 року, рішенням виконкому Броварської міської ради від 10.11.2015 № 668, 1/2 частині будівлі житлового будинку [ADDRESS] присвоєно окрему адресу: будинок [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, 1/2 частина складається із трьох приміщень: веранда 1-1, площею 9,7 кв.м., кімната 1-2 площею 8,5 кв.м., кімната 1-3 площею 13,6 кв.м. Крім того, на місці експертом виявлено, що власниками вищевказаної частини виконано перебудову веранди 1-1, на місці якої зведено прибудову розміром 11,0 х 4,6 метра з тамбуром 1,8 х 3,0 метра. Візуальним оглядом досліджувальної будівлі встановлено, що внаслідок пожежі 29.08.2020 її конструкції зазнали таких пошкоджень: повне руйнування конструкцій даху та перекриття, часткове руйнування підшивки стелі з дошок; закіпчення стін в тому числі керамічної плитки, часткове обвуглення шпалер; закіпчення оздоблювального шару фасаду, відпадання штукатурки, часткове руйнування скріпленої теплоізоляції прибудови; пошкодження електропроводки та електричних приладів (розеток, вимикачів, світильників); обвуглення покриття підлоги, жолоблення від вологи, що потрапила на підлогу при гасінні пожежі; руйнування заповнення внутрішніх дверних та віконних прорізів, деформація заповнення зовнішнього дверного прорізу; внутрішній прострір будівлі значним чином захаращений будівельним сміттям та залишками меблів; у приміщеннях відчутних сильний запах горілого. Відповідно до договору оренди № б/н, укладеного 30 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , останній приймає в строкове платне користування приміщення квартиру [ADDRESS] , з метою проживання сім`ї в складі п`ятьох осіб, строком з 01.09.2020 по 01.08.2021. Розмір орендної плати становить 9\~500 грн. щомісячно. Згідно Додатку № 1 до вищевказаного договору оренди № б/н від 30.08.2020 Таблиці розрахунків з орендної плати видно, що в період з 30.08.2020 по 02.10.2021 орендарем щомісячно сплачувалася орендна плата відповідно до умов договору 9\~500 грн. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 березня 2022 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [INFO] позивач [PERSON] , [INFO] , помер. Відповідно до копії спадкової справи № 338/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 23 червня 2022 року позивач [PERSON] , діючи в інтресах малолітньої дочки [PERSON] , подала до Першої броварської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини псля смерті батька [PERSON] . 23 червня 2022 року [PERSON] , який діяв за згодою матері [PERSON] , також подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . 24 червня 2022 року [PERSON] подала до Першої броварської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка та просила видати відповідне свідоцтво про право власності. Згідно наявної в матеріалах спрадкової справи заяви батька [PERSON] - [PERSON] від 24 червня 2022 року, останній звернувся до Першої броварської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від належної йому частки спадкового майна після смерті сина [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] . Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 23 березня 2023 року державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори Журавською В.В., зареєстрованих в реєстрі за № 1-779, № 1-781, № 1-783, позивач [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала 2/4 частки житлового будинку під [ADDRESS] , діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/4 частки вищевказаного житлового будинку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України). Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Судом установлено, що 29 серпня 2020 року пожежа виникла у житловому будинку [ADDRESS] , власником 1/2 частини якого на момент виникнення пожежі й наразі є відповідач [PERSON] , котра, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у жилому приміщенні її будинку. З матеріалів справи видно, що згідно Договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку від 02 листопада 2005 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , кожен з котрих набув право власності на 1/6 частку будинку. Рішенням виконкому Броварської міської ради від 10.11.2015 № 668, 1/2 частині будівлі житлового будинку [ADDRESS] присвоєно окрему адресу: будинок [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер й 23 березня 2023 року його спадкоємці одержали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, [PERSON] успадкувала 2/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , а діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] кожен. З Акту про пожежу від 29 серпня 2020 року, судом встановлено, що 29 серпня 2020 року за адресою: [ADDRESS] виникла пожежа зовні житлового будинку в місці електричного лічильника, пожежею, зокрема, знищено покрівлю іншого житлового будинку власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , причина пожежі (ймовірна) замкнення електричного лічильника. Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18). Факт пожежі в належному відповідачу житловому будинку та причини розповсюдження вогню на належний позивачам будинок [ADDRESS] встановлено наявними у справі і дослідженими судом доказами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію мала б спростувати саме відповідачка, що нею не зроблено. Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Позивач зазначене довела. Однак, відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо відсутності її вини у завданні шкоди жодних доказів не надано. Так, внаслідок пожежі позивачам завдані збитки, які в загальному розмірі становлять 449 943 грн., що підтверджується належними і допустимими доказами, а саме Висновком № 30/09-2020 за результатами проведення судової будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи, складеним 30.09.2020 судовим експером [PERSON] . Доказів на спростування розміру завданого позивачам збитку, яким є вартість відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації наслідків пожежі, що сталася 29 серпня 2020 року, стороною відповідача не надано. Клопотання щодо проведення судової експертизи у процесі розгляду справи відповідачем [PERSON] не заявлялося. Отже,\~відповідачем [PERSON] не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивачів і надані ними докази про те, що пошкодження їхнього майна сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача (займання електричного лічильника). До подібних висновків щодо відповідальності власника майна за пожежу дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, провадження № 14-115цс21 (mutatis mutandis). Крім того, у зв`язку з пожежею і пошкодженням житла, позивачі були змушені орендувати квартиру [ADDRESS] , з метою проживання сім`ї в складі п`ятьох осіб, строком з 01.09.2020 по 01.08.2021, зі сплатою орендної плати у щомісячному розмірі - 9 500 грн., про що свідчить договір оренди № б/н від 30 серпня 2020 року. Витрати позивачів на сплату орендної плати підтверджуються Додатком № 1 до вищевказаного договору оренди № б/н від 30.08.2020 Таблицею розрахунків з орендної плати, відповідно до якого за період з 30.08.2020 по 02.10.2021 розмір сплаченої оренди житла, включно зі сплатою комунальних послуг, становив 172\~635 грн. З огляду на вищевикладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи розмір часток позивачів у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 281\~971,50 грн.; на користь неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , матеріальної шкоди у розмірі 46\~995,25 грн.; на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 46\~995,25 грн.; а також на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 187 981 грн. Щодо моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок події, що сталася з вини відповідача, позивачі зазнали душевних переживань, що полягали у неможливості користуватися належним їм житлом, були змушені шукати квартиру для проживання з дітьми та докладати додаткових зусиль для організації звичного укладу свого життя. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті протиправних дій відповідача, позивачам спричинена моральна шкода, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення із відповідача [PERSON] моральної шкоди на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди у розмірі по 5 000 грн. на кожного, що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачами. В іншій частині заявлених вимог, суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Отже, суд дійшов до висновку про стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 281 971,50 грн. та моральної шкоди у розмірі 5\~000 грн.; на користь неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , матеріальної шкоди у розмірі 46 995,25 грн.; на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 46 995,25 грн.; а також на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 187 981 грн. та моральної шкоди у розмірі 5\~000 грн. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3809,62 грн., та на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 1\~929,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial