Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Кредитсервіс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 220221 від 21.02.2022 р. за період із 21.02.2022 р. по 23.02.2024 р. у розмірі 121 599,62 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що 21.02.2022 року було укладено кредитний договір №220221-001, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок) Кредит надано шляхом перерахування 21.02.2022 року на банківський (картковий) рахунок Позичальника коштів у сумі 37000 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5% (сума одноразової комісії складає 3000,00 грн.). Згідно умов договору разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Предстанвик відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відстутність та відсутність відповідача, надала суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнають частково в частині суми основного боргу в іншій частині просили відмовити, оскільки заявлена заборгованість за відсотками та комісією є непропорційно великим порівняно із сумою боргу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.\~223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №220221-001. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок) Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Кредит надається шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок Позичальника. На виконання умов договору відповідач отримала кошти у сумі 37000 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5% (сума одноразової комісії складає 3000,00 грн.). Згідно умов договору разові проценти стягнуто із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 23 лютого 2024 року утворилась заборгованість у сумі 121 599 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 40\~000 грн. 00 коп. та заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом у розмірі 81\~599 грн. 62 коп. Зобов`язання щодо надання коштів банком виконані, проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до порушення прав позивача. Відповідно доч.1,2ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 лютого 2022 року, посилався на «Публічну пропозицію (оферту) ТОВ «Кредит Сервіс» укладення Договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Пакет послуг та Публічні пропозиції ТОВ «Кредитсервіс» розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір про надання кредиту №220221-001 про приєднання до Публічної пропозиції, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічні пропозиції ТОВ «Кредит Сервіс», що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Публічної пропозиції у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Публічні пропозиції, відсутність у договорі домовленості сторін щодо нарахування штрафних санкцій та відсотків, наданий позивачем Витяг з Публічної інформації не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Публічні пропозиції, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в договорі позичальника, який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому пропозицій та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Публічної пропозиції ТОВ «Кредит Сервіс», який міститься в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору,укладеного між сторонами 21.02.2022 р. Отже,відсутні підстави вважати, що сторонни обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка в силуст. 263 ЦПК Україниповинна бути врахована при застосуванні судами аналогічних норм права. Враховуючи, що договір позичальника, який підписаний відповідачем не містить визначену відсоткову ставку за користування кредитом, тому підлягає до стягнення лише сума (простроченого ) основного боргу . До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18\~Закону №\~1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З огляду на обставини справи, (зокрема, розмір кредиту), розмір відсотків вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 799,39 грн. та 2310,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог, що в загальному розмірі становить 3109,39 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved