Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на наступне. Зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . Також зазначає, що [PERSON] померла [INFO] , спільних з [PERSON] дітей у неї не було, після її смерті спадкоємці відсутні. Вказує, що вона також проживала разом з батьком на день його смерті, однак зареєстрованою не була. Крім цього, вона протягом останніх п`яти років вела спільне з покійним господарство, обробляла земельну ділянку та здійснювала поточні ремонти будинку, забезпечувала батька ліками, продуктами харчування, допомагала батькові матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, а також поховання та ритуальні обряди були проведені за її власні кошти, про відмову від спадщини не заявляла, що підтверджує факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Також вказує, що 08.12.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належне йому право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ №0048098 виданого Сторожинецькою РДА 29.10.1996 року [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Заповіт не змінювався та не скасовувався. Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного селянського виробництва, площею 1,1000 га, яка належала покійному на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЧВ № 018033 від 23.10.2002 року, який було втрачено. Також зазначає, що вона, в установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк після смерті батька, не зверталася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважала достатньою підставою фактичне прийняття спадщини. Вказує, що єдиним спадкоємцем за законом чи за заповітом, який міг би претендувати на сьогоднішній день на спадкове майно є відповідач по справі - її сестра [PERSON] , яка спадщину не приймала та відмовляється від її прийняття на користь позивача. Також зазначає, що оскільки оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку було втрачено, вона не може оформити свої спадкові права через органи нотаріату. В зв`язку з цим просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку площею 1,1000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ ЧВ №018033 від 23.10.2002 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Неявка сторін в підготовче судове засідання з огляду на подачу ними заяв про розгляд справи у їх відсутності, з врахуванням положень ст.198 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову, і таке визнання на думку суду не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв пор народження: серії [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 27.11.1997 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 26.04.2000 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00043150727 від 17.01.2024 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 28.09.1963 року уклали шлюбу, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З копії витягу зі Спадкового реєстру №77042668 від 22.05.20024 року вбачається, що після смерті [PERSON] - [INFO] спадкова справа не відкривалась. На день його смерті разом з [PERSON] в [ADDRESS] проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою Комарівським старостинським округом Сторожинецької міської ради №53 від 16.01.2024 року. 08.12.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належне йому право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ №0048098 виданого Сторожинецькою РДА 29.10.1996 року [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідний напис на ньому. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З копії витягу зі Спадкового реєстру №77042676 від 22.05.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] - [INFO] не відкривалась. Відповідно до довідки Комарівського старостинського округу Сторожинецької міської ради №422 від 14.07.2020 року у [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] спільних дітей не було. З довідки, виданої Комарівським старостинським округом Сторожинецької міської ради №219 від 19.04.2024 року вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] разом з ним без реєстрації проживала його дочка [PERSON] , яка також проводила поховання померлого батька. [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1000 га, яка розташована на території с. Комарівці, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ІІ ЧВ №018033 від 23.10.2002 року. Відповідно до ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`ясень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно роз`яснень абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому позовні вимоги в частині встановлення даного факту слід задовольнити. Позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, оскільки було втрачено оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого стеттею 1270 цього кодексу, він не заявив про відому від неї. Частиною 1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] , в установленому законом порядку, прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, а відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1216, 1223, 1268, 1270, 1273, 1274 ЦК України,

Outcome: approved