Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації в рахунок частини вартості автомобіля, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, та визнання права особистої власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації. 15 листопада 2024 року представник позивача за первісним позовом за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення із відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 гривень. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд без участі сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації в рахунок частини вартості автомобіля, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, та визнання права особистої власності - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 103 206 гривень 64 копійки компенсації в рахунок 1/2 частини вартості автомобіля Hyundai i30, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1591 см3, державний номер [NUMBER] . Визнано право особистої власності на автомобіль Hyundai i30, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1591 см3, державний номер [NUMBER] за [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 188 гривень 77 копійок. У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації - відмовлено. 15 листопада 2024 року представник позивача за первісним позовом за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка зареєстрована у Святошинському районному суді м. Києва 18.11.2024 року за вхідним №76287. Зважаючи на викладене, строк для подачі заяви дотримано. Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач за первісним позовом скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши через представника до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із відповідача за первісним позовом на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн. Крім того, у позовній заяві наданий попередній розрахунок витрат участі адвоката у розгляді справи. У відзиві на позовну заяву представник відповідача за первісним позовом заперечила щодо вимоги про стягнення судових витрат, а також витрат на правову допомогу у повному обсязі, зважаючи на те, що у справі відсутній предмет позову. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача за первісним позовом просить суд покласти витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою на загальну суму 60 000 грн. на відповідача за первісним позовом. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1209805 від 26.05.2022 року зі змісту котрого вбачається, що правом представляти [PERSON] у Святошинському районному суді м. Києва наділений адвокат Самарцев Ярослав Юрійович; договір про надання правової допомоги від 02 травня 2022 року, що укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Міжнародне об`єднання адвокатів» в особі Голови Об`єднання Самарцева Ярослава Юрійовича; додаткову угоду 2 до Договору №8011 про надання правової допомоги від 02 травня 2022 року, що укладена між адвокатом Смольським Олександром Анатолійовичем та Адвокатським об`єднанням «Міжнародне об`єднання адвокатів» в особі Голови Об`єднання Самарцева Ярослава Юрійовича про представництво інтересів клієнта у справі №759/1837/24; Акт прийому-передачі наданих юридичних послуг №759/1837/24 від 15.11.2024 року у відповідності до котрого Адвокатське об`єднання «Міжнародне об`єднання адвокатів» в особі Голови Об`єднання Самарцева Ярослава Юрійовича виконало всі передбачені умовами договору послуги з надання правової допомоги по справі №759/1837/24 на загальну суму 60 000,00 гривень. Крім того, суд враховує подані представником відповідача заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial