Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

01 березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова позовною заявою звернулась [PERSON] , в особі свого представника адвоката Мухіна Олега Миколайовича, до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталя Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просила суд: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину за своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [INFO] помер чоловік [PERSON] , [PERSON] , що на день смерті був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку із чим відкрилась спадщина на все спадкове майно яке належить спадкодавцю. Заповіту після себе [PERSON] не залишив, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті залишились: дружина, [PERSON] , та його дочка [PERSON] . 23 серпня 2023 року, за заявою [PERSON] , Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталія Вікторівна, була відкрита спадкова справа № 38/2023 за [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак у вказаному будинку не проживає, так як ще у 2010 році виїхала на постійне проживання до російської федерації і з того часу на територію України не поверталася. Таким чином, з заявою про прийняття спадщини за [PERSON] звернулась лише позивач (дружина), [PERSON] . 19 січня 2024 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталія Вікторівна позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, оскільки, спадщину після смерті [PERSON] прийняло дві особи [PERSON] та [PERSON] шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на день смерті. У зв?язку з вищевикладеним, позивач не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно, яке відкрито після смерті її чоловіка [PERSON] , без встановлення судом факту, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після його смерті. Отже, всі вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова від\~05\~березня \~2024\~року прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~цивільній справі\~за позовною\~заявою [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа:\~Приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Сергієнко Наталя\~Вікторівна про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання державного кордону України за період з 01 січня 2010 року по 15 червня 2023 року стосовно [PERSON] , [INFO] , громадянство Україна, яка зареєстрована: [ADDRESS] ; - у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталі Вікторівни: завірену копію спадкової справи № 38/2023 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Клопотання представника позивача про виклик та допит свідків задоволено. Викликано в судове засідання в якості свідків: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . \~ \~ \~ \~22 липня 2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої просив суд: встановити факт не проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року клопотання представника позивача про зміну предмету позову задоволено. Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову у справі № 639/1219/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталя Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/1219/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталя Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мухін О.М., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 17.11.2023 №17/11/23-М, в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені у рішенні вище. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Сергієнко Н.В. в судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та рішення прийняти на розсуд суду. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис № 568 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Так, 15 червня 2023 року відкрилась спадщина на все спадкове майно, яке належало за життя [PERSON] . Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 27 липня 2022 року, серія [NUMBER] (а.с.10). Відповідач [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Свідоцтва про народження (а.с.117). Отже, [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 ст. 12 68 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~| Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як було встановлено судом заповіту після себе [PERSON] не залишив, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті залишились: дружина, [PERSON] , та його дочка [PERSON] . 23 серпня 2023 року, за заявою [PERSON] , Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталія Вікторівна, була відкрита спадкова справа № 38/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. відкрито спадкову справу № 38/2023 до майна померлого [PERSON] 1960 року народження (а.с. 61-131). 19\~січня 2024\~року Приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Сергієнко\~Н.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що у матеріалах справи наявні заява дружини спадкодавця [PERSON] , про прийняття спадщини, та документи про зареєстровану разом за спадкодавцем його дочку [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 03.10.2005 року по теперішній час). Тобто спадкоємцями, які прийняли спадщину є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , відповідно до ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині є рівними, а тому частка [PERSON] у спадщині становить (одну другу) (а.с. 20-21). \~ \~ \~ \~Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 38/2023 до майна померлого [PERSON] 1960 року народження вбачається, що у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять. Як вбачається з будинкової книги та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). За вищевказаною адресою на день смерті також був зареєстрованим її батько [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] та спадкоємець [PERSON] на день відкриття спадщини були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні повідомив, що дочка [PERSON] - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак у вказаному будинку не проживає. З усних повідомлень відомо, що у 2010 році [PERSON] виїхала на постійне проживання до російської федерації і з того часу на територію України не поверталася. Як вбачається з акту від 12 лютого 2024 року, затвердженого майстром ділянки № 20 приватного сектору Новобаварського району м. Харкова Мироненко Т.І. № 01, [PERSON] , 1989 року народження за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2010 року та по теперішній час (а.с.23). Допитана в\~судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] , що вона та її брат є співвласниками будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою були зареєстровані її померлий брат [PERSON] , його перша дружина та їх спільна донька [PERSON] . Потім, [PERSON] розлучився зі своєю першою дружиною, яка знялась з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Донька [PERSON] вийшла заміж та у 2010 році виїхала на постійне проживання до російської федерації і з того часу на територію України не поверталася. Зазначила, що її брат [PERSON] проживав зі своєю другою дружиною у місті Чугуєві, де і помер. На похованні [PERSON] його донька [PERSON] присутня не була. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами по [ADDRESS] , також підтвердили факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначивши, що остання у 2010 році виїхала на постійне проживання до російської федерації і з того часу на територію України не поверталася. На підтвердження вищевикладених обставин судом було направлено запит до Державної прикордонної служби. Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 22.04.2024, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 15.06.2023 в Базі даних не виявлено. Відповідно до пункту 17 Положення про базу даних, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в?їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Зберігання в базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 № 472 (а.с. 47). Отже, в судовому засіданні встановлено та підтвержено належними доказами, що [PERSON] тривалий час, втому числі і на час вікриття спадщини не проживала за адресою своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS] . При цьому, позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , фактично проживав разом з нею у її квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2012 по день смерті. Як вбачається, з довідки Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна-28» від 12.12.2023, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та її чоловік, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав за адресою: [ADDRESS] з 2012 по 2022 роки (а.с.22). Крім того, 21.04.2018 між пацієнтом [PERSON] , [INFO] та лікарем Чугуївського міського центру первинної допомоги медико-санітарної допомоги було укладено декларацію № 0000-КХКХ-284Х про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с. 227-228). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 15 червня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Чугуїв, Чугуївського району, Харківської області (а.с. 226). Таким чином, судом достовірно встановлено, що спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав у м. Чугуїв Харківської області, хоча залишався бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Отже, судовим розглядом встановлено, що спадкодавець [PERSON] та спадкоємиця [PERSON] на час відкриття спадщини фактично не проживали разом за однією адресою реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Також, спадкоємиця [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Так, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже,\~оскільки відповідач\~ [PERSON] \~в житловому\~будинку у\~ [ADDRESS] була зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті батька, а отже, не набула права на спадкове майно. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, судом достовірно встановлено та підтверджено належними та допустими доказами факт не проживання спадкоємиці [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , який помер15.06.2023 на час відкриття спадщини. Разом з цим, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). На підставі\~викладеного,\~позовні вимоги\~ [PERSON] є\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню в\~повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позов вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved