Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

04 листопада 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження. В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає, що під час перевірки документів для виготовлення закордонного паспорта виявилося, що у актовому записі про її народження існують розбіжності з іншими наданими документами та повідомлено про те, що отримати закордонний паспорту зможе лише тоді коли усуне невідповідність у актовому записі про народження. При зверненні до Летичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) їй було відмовлено надати витяг з актового запису про народження, оскільки у актовому записі ім`я дитини зазначено « [PERSON] » (через м`який знак), а в паспорті, що посвідчує її особу, ім`я вказано « [PERSON] ». Для виправлення неточності у актовому записі про народження вона звернулася до відділу з відповідною заявою. 10 вересня 2024 року отримала висновок відділу про неможливість внести зміни до актового запису про народження №27 від 06 квітня 1960 року, складеного виконавчим комітетом Заліссянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області на [PERSON] , виправивши власне ім`я дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », через відсутність достатніх підстав та в зв`язку з виявленням розбіжностями в документах. У висновку також було зазначено, що відмова у внесені змін до актового запису цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку. Іншим шляхом, як звернення до суду виправити допущену помилку в актовому записі про її народження неможливо, а тому змушена звертатися до суду. Заявниця зазначає, що встановлення цього факту має для неї юридичне значення. Внесення змін до актового запису про її народження дасть змогу упорядкувати належні їй правовстановлюючі документи та отримати закордонний паспорт. 04 листопада 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 02 грудня 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. 12 листопада 2024 року у письмових поясненнях представник заінтересованої особи - Летичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - просять про розгляд справи без їхньої участі, щодо задоволення заяви покладаються на думку суду. Розгляд справи проведено в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом п. 3 ч. 2 і ч. 7 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Як зазначено у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. У п.п. 2.13.1 п. 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 і зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила), визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як зазначено у п.п. 2.16.7 п. 2.16 розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. У абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07 липня 1995 року (далі - Постанова Пленуму) роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно з абз. 1 п. 9 Постанови Пленуму в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням), а також у разі запису усиновителів батьками усиновленого; при зміні прізвища одного з подружжя або дитини у зв`язку з розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним; якщо прізвище, ім`я та по батькові зазначені без урахування національних традицій; якщо при реєстрації народження дитини їй дане прізвище або ім`я без урахування бажання батьків або одного з них, а також у зв`язку зі зміною статі). За змістом п. 11 Постанови Пленуму суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану (абз. 1). Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести (абз. 2). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданим Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 05 грудня 1996 року, підтверджується особа заявниці [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Подоляни Старосинявського району Хмельницької області. Картка платника податків видана Летичівським МДПІ [PERSON] про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] . Пенсійне посвідчення № [NUMBER] видане на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що 06 квітня 1960 року зроблено відповідний актовий запис № 27. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії Запису акта про народження № 27 від 06 квітня 1960 року, складеного виконавчим комітетом Заліссянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області на [PERSON] , зазначено власне ім`я дитини " [PERSON] ". Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних вищевказаного актового запису про народження, при державній реєстрації народження було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 квітня 1960 року. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 09 серпня 1987року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради народних депутатів відділом записів актів цивільного стану, між [PERSON] (рос. мовою) та [PERSON] (рос. мовою) укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №124, після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Як вбачається з Висновку Летичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про внесення змін до актового запису цивільного стану, неможливо внести зміни до актового запису про народження №27 від 06 квітня 1960 року, складеного виконавчим комітетом Заліссянської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області на [PERSON] , виправивши власне ім`я дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », через відсутність достатніх підстав та в зв`язку з виявленням розбіжностями в документах. Досліджені докази в їх сукупності дають суду підстави зробити висновок про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження заявниці в частині запису її імені. За цих обставин є обґрунтованими заявлені вимоги про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження та внесення до нього змін. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність тих обставин на які заявниця посилається у поданій суду заяві і які підтверджені дослідженими судом доказами. Встановлення юридичного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, а в позасудовому порядку внести зміни в актовий запис про народження заявниця немає можливості в зв`язку із тим, що орган реєстрації актів цивільного стану їй у цьому відмовив через розбіжність у документах. При цьому, у даній справі не вбачається спір про право між заявницею та органом реєстрації актів цивільного стану щодо оспорення державним органом актів реєстрації цивільного стану будь-яких цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових прав заявника (ч. 1 ст. 19 ЦПК України). У даній справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження заявниці через розбіжність у документах, визнанням заявницею такої розбіжності та бажанням встановити факт неправильності, що вказаний в актовому записі про її народження. Заявниця фактично звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації її імені в актовому записі про народження, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану, у заяві відсутні доводи щодо неправомірності такої відмови. Вимога заявниці внести зміни до актового запису про народження в частині зазначення відомостей про її імені є похідною від вимоги встановити факт неправильності такого актового запису. Отже, об`єктом перевірки у справі було не дотримання органом ДРАЦС процедури розгляду звернення заявниці про внесення змін до актового запису про народження і оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт неправильного актового запису. Обставини, на які посилається заявниця у поданій до суду заяві, знайшли своє підтвердження, тому заява про встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану і внесення до нього змін є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved