Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

В липні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник, клієнт) та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 72374397 в розмірі 19 896,25 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 396,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Також позивач просить стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 72374397, предметом якого є надання товариством клієнту позики в розмірі 5 500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 72374397від 09.12.2022 в сумі 19 896,25 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 396,25 грн - сума заборгованості за відсотками. В свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув наданий йому кредит в строки передбачені вищезазначеним договором, внаслідок чого має заборгованість в сумі 19 896,25 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 396,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою від 05.08.2024 суд залишив позов без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позову. 12.08.2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позову. Ухвалою від 14.08.2024 суд відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.08.2024 відповідач подав до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відзив на позовну заяву (а.с.58-72), в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що жодним доказом, які надано позивачем разом із позовною заявою, не доведено надання (перерахування) ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу коштів за вказаним договором позики, не доведено відступлення прав вимоги до відповідача на користь позивача та наявність у відповідача заборгованості. 29.08.2024 представник позивача [PERSON] подав до суду через систему «Електронний суд» ЄСІТС відповідь на відзив (а.с. 77-89), в якій заявлені вимоги позовної заяви просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача вказав, що договір позики № 72374397 укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства, тобто відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір не був би укладеним. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавались недійсними, а тому договір є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини, щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. Відповідач має доступ до свого рахунку та має можливість надати суду виписку зі свого рахунку та підтвердити відсутність надходження коштів від кредитора. Нарахована сума боргу відповідає погодженим умовам договору. Представник позивача зазначив, що з метою мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників разом з позовною заявою надано витяг з реєстру боржників до договорів факторингу, що відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номеру відповідного договору і не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладені у позові, зазначає про їх доведеність та обґрунтованість. 02.09.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких він просить відмовити у задоволенні позову за недоведеністю вимог. Суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 даного Закону). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріалами справи підтверджено, що 09.12.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (товариством) та [PERSON] (клієнтом) було укладено договір позики № 72374397, предметом якого є надання товариством клієнту позики в розмірі 5500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 28 днів, тобто до 06.01.2023 (пункт 2.2. договору). Згідно з умовами, визначеними пунктом 2.3 знижена процентна ставка/день% (застосовується у відповідності до умов програми лояльності): 2,5% на день. Відповідно до умов, визначених пунктом 2.3, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7 % за день, % (не застосовуються в період карантину). Розмір процентної ставки, визначених пунктом 2.3. договору є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної додаткової угоди до договору. Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки). Договір про надання фінансового кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить пункт 28 цього договору під назвою «Юридичні адреси та реквізити сторін». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 72374397 від 09.12.2022 за період з 09.12.2022 по 26.07.2023 сума заборгованості становить 19 896,25 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 396,25 грн - сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 72374397 від 09.12.2022 в сумі 19 896,25 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 396,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику в строки, передбачені договором, внаслідок чого має заборгованість в сумі 19 896,25 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.15-17). За змістом частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, належними та допустимими доказами на підтвердження обставини видачі кредитних коштів позичальнику є первинні бухгалтерські документи про видачу готівки або перерахування коштів. Водночас у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції також виходив із того, що виписки із банківських рахунків можуть бути належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику. У вказаній справі, за змістом Договору позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника. Тому позивач як кредитор та особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен був надати докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача первісним кредитором. Натомість до позовної заяви кредитор додав наступні документи: - копія договору позики з додатками; - розрахунок заборгованості за кредитним договором; - документи щодо відступлення права вимоги на користь позивача. Вказані документи підтверджують лише умови кредитування та переуступку права вимоги попереднім кредитором за вказаним договором позики останньому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Але вони не є належними та допустимим доказами щодо виконання первісним кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок [PERSON] за вказаним договором. Позивач не надав суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачу, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором. Суд наголошує, що позивач як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або нереалізацією наданих йому процесуальних прав та обов`язків. Позивач розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він уважав за потрібне. Тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову в цій справі належить відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed