Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 192818826 (далі - Кредитний договір-1). 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції. 20.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 (далі Договір факторингу-1), у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс»» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 192818826 від 16.04.2021 року. Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 20.10.2022 року за Кредитним договором № 192818826 від 16.04.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 19 548 грн. 50 коп., з яких: 5 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 14 048 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Далі позивач зазначає, що 13.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 (далі - Кредитний договір-2). 30.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 30112021-1 (далі Договір факторингу-2), у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру боржників до Договором факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року та Витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 року до Договору факторингу №30112021 від 30.11.2021року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року. Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 30.11.2021 року за Договором про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 10\~920 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 7\~920 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 192818826 від 16.04.2021 року на загальну суму 19 548 грн. 50 коп., заборгованість за Договором № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року на загальну суму 10\~920 грн. 00 коп., а також, судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Безменка Микити Євгеновича у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на ті обставини, що по-перше, Кредитний договір № 192818826 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 15.04.2021 року, натомість Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, тобто, на момент укладання договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу від 28.11.2018 року. По друге, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами дії кредитного договору № 1928818826 від 16.04.2021 року та не підлягають задоволенню. По-третє, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, також, нараховані поза межами дії Договору №\~07731-04/2021\~від 13.04.2021\~рокута не підлягають задоволенню. Представником Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~було подано відповідь на відзив, \~у якому зазначив, що згідно умов кожного з кредитних догорів їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійсненого входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування представник позивача просить зверуть увагу на висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, в якій, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Беручи до уваги принцип свободи договору, просимо суд тлумачити нараховані первісними кредиторами відсотки поза межами кредитування, як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі, розумні строки та фіксовану відсоткову ставку. Щодо переходу\~майбутнього права\~вимоги,\~також,\~представник \~позивача зазначає,\~що \~чинним законодавством\~не заборонено\~відступлення майбутніх\~вимог,\~в той\~же час\~це \~стосується майбутніх\~вимог тільки\~за умови\~їх визначеності.\~В даному\~випадку предмет\~права вимоги\~визначається Договором\~факторингу,\~однак,\~перехід права\~вимоги до\~боржників здійснюється\~за реєстрами\~права вимоги,\~які відповідно,\~можуть бути\~укладені після\~укладання Договору\~факторингу.\~Договори,\~укладені між\~відповідачем та\~первісними кредиторами,\~Договори факторингу,\~укладені між\~Первісними кредиторами\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~у встановленому\~порядку недійсними\~не визнані,\~тобто,\~в силу\~ст.\~204\~ЦК України\~діє презумпція\~правомірності правочину. Відтак, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, у надісланому на адресу суду відзиві зазначили, що просять відмовити у задоволені позову у повному обсязі з огляду на його необґрунтованість та не підлягає задоволенню. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 28.10.2024\~року вирішено\~витребувати у\~Міністерства соціальної\~політики України\~(місце\~знаходження:\~01601,\~м.\~Київ,\~вул..\~Еспланадна,\~8/10,\~info@mlsp.gov.ua) інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно\~\~[PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 16.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 192818826. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 3, 65% річних Матеріалами справі підтверджено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Також судом встановлено, що 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції. Судовим розглядом встановлено, що 20.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 (далі Договір факторингу-1), у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс»» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 192818826 від 16.04.2021 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 20.10.2022 року за Кредитним договором № 192818826 від 16.04.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 19 548 грн. 50 коп., з яких: 5 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 14 048 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Судом також встановлено, що 13.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 2,20 % на добу. Судовим розглядом також встановлено, що 30.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 30112021-1 (далі Договір факторингу-2), у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру боржників до Договором факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року та Витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 року до Договору факторингу №30112021 від 30.11.2021року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 30.11.2021 року за Договором про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 10\~920 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 7\~920 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. Отже, відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~ «Про\~електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» Договір № 192818826 від 16.04.2021 року щодо отримання на умовах строковості 5 500 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредит надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Так само, судовим розглядом встановлено що [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» договір про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 щодо отримання на умовах строковості 3\~000 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредит так само надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Крім того матеріали справи містять підписані електронно-цифровим підписом паспорти споживчих кредитів в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки та штрафні санкції. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання та підписання [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора кредитного договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед цими фінансовими установами. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що розглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Окрім того, відповідач жодним чином не оспорював укладання зазначених кредитних договорів з фінансовими установами. Суд вважає, позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів за наявним в матеріалах справи правочинами. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей12,81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладених договорів виникало зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитних договорах, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по вказаних кредитних договорах ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом із цим, за змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року (справа №300/438/18). За умовами Договору № 192818826 від 16.04.2021 року передбачено надання кредиту в розмірі 5 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому, з відповідача на користь позивача має підлягати стягнення заборгованість по процентам у розмірі 16 грн. 50 коп., які були нараховані кредитодавцем в межах установленого в договорі строку кредитування. За умовами\~Договору про\~надання фінансового\~кредиту №\~07731-04/2021\~від 13.04.2021 року передбачено надання кредиту в розмірі 3 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 1 520 грн. 10 коп. Позовних вимог про стягнення 3% річних з огляду на положення ст. 625 ЦК України позивачем в межах розгляду даної цивільної справи не заявлялось. У зв`язку із вищевикладеним, суд в частині вимог про стягнення процентів задовольняє позов частково, стягуючи такі проценти в межах строку кредитування, визначеного договорами. Щодо наявного права вимоги у позивача на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, Договору факторингу № 20102022 від 20.20.2022 року та Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року, суд зазначає про наступне. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077,1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082\~ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, Договором факторингу № 20102022 від 20.20.2022 року та Договором факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року, позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до Витягу з реєстру Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» відступило право вимоги позивачу за вимогою до боржника [PERSON] , номер Договору № 192818826 від 16.04.2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило право вимоги позивачу за вимогою до боржника [PERSON] , номер Договору про надання фінансового кредиту № 07731-04/2021 від 13.04.2021 року. Таким чином, позивач належними та допустимими доказами одночасно довів як наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договором укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», кредитної заборгованості за договором укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога», так і наявність права вимоги за яким згідно Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року та Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку із чим суд відхиляє доводи сторони відповідача з приводу відсутності права вимоги у вказаного кредитора. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial