Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

19.03.2024 [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в обґрунтування якої зазначила, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з листопада 2008 по теперішній час за адресою її реєстрації у [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом проводили дозвілля та відпустки, виїжджали на відпочинок, разом робили покупки, планували подальше життя. Заявниця та [PERSON] не бачили сенсу офіційно оформлювати стосунки та реєструвати шлюб, оскільки для них це було не важливо, а для оточуючих вони були чоловіком та дружиною. В 2022 році [PERSON] вступив до лав ЗСУ, у 2023 році був поранений, лікування та реабілітацію проходив за місцем спільного проживання, догляд за ним здійснювала заявниця. 12.12.2023 заявниця отримала сповіщення про те, що [PERSON] зник безвісти 26.11.2023, з цього часу відомостей про останнього у заявниці немає. 18.12.2023 заявниця звернулась до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області із заявою про зникнення [PERSON] під час виконання бойового завдання, за заявою відкрито кримінальне провадження. Оскільки заявниця не перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вона не може бути визнана потерпілою у кримінальному провадженні та користуватись всіма процесуальними правами потерпілої, не має можливості звертатись із запитами до військового командування різного рівня, отримувати офіційну інформацію щодо пошуку [PERSON] . Крім того, у разі загибелі [PERSON] вона у майбутньому не матиме права на отримання спадщини, користуватись пільгами, встановленими законом членам сім`ї військовослужбовців та отримувати належні виплати. Крім [PERSON] рідних у заявниці немає, спільних дітей з [PERSON] немає, останній у зареєстрованому шлюбі не перебував, із родичів має лише двоюрідного брата [PERSON] . Заявниця просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з листопада 2008 року по теперішній час. Ухвалою судді від 20.03.2024 заяву залишено без руху та надано термін на усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Ухвалою суду від 28.03.2024 провадження у справі відкрито, судове засідання призначене на 11:00, 23.04.2024. Цією ж ухвалою витребувано у Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомості щодо наявності (відсутності) актового запису про реєстрацію шлюбу (розірвання шлюбу) стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; задоволено клопотання про виклик свідків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2024 задоволено клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду через наявність спору про цивільне право, заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Харківського апеляційного суду від 12.09.2024 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 справу прийнято до провадження та призначено її судовий розгляд. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, надали пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у заяві, просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судові засіданні не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що [PERSON] є його двоюрідним братом, з заявницею він познайомився наприкінці 2008 року та майже одразу вони почали мешкати разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, планували дозвілля та відпустки, дітей не мали, жили разом за адресою [PERSON] . Чому вони не зареєстрували шлюб, [PERSON] невідомо. У листопаді 2023 [PERSON] пропав без вісти. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяви, у яких просив проводити судові засідання без участі представника. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали аналогічні свідчення щодо спільного проживання однією сім`єю заявниці та [PERSON] за адресою мешкання заявниці з 2008 року по час його зникнення, зазначили, що сприймали [PERSON] та [PERSON] як сімейну пару з усіма притаманними сім`ї ознаками. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши надані докази встановив таке: [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 36-37). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] ЗСУ, який зник безвісти під час виконання бойового завдання 26.11.2023 поблизу населеного пункту Степове Покровського району Донецької області (а.с. 20, 22-25, 31). За заявою [PERSON] щодо зникнення [PERSON] Харківським районним управлінням поліції № 2 ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР за № 12023221170004331 від 18.12.2023 (а.с. 21). Згідно з копією акту від 13.03.2024, складеному сусідами заявниці, [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім`єю з листопада 2008 року по цей час, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, називали один одного чоловіком та дружиною. З грудня 2022 [PERSON] мобілізований до ЗСУ, відпустку та реабілітацію через поранення проходив за адресою заявниці, догляд за ним здійснювала [PERSON] (а.с. 18). Крім того з наданих заявницею документів установлено, що матір [PERSON] померла, про батька [PERSON] та інших родичів відомостей у матеріалах справи немає, у шлюбі [PERSON] не перебував. [PERSON] перебувала у шлюбі з 1979 до 1982 року, шлюб розірвано (а.с. 26, 29, 30, 32-34, 61), Докази, що зацікавлена особа [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною другою статті 21 СК України встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16). Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15). Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, неодноразово підтриманою Верховним Судом постановах: від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 та інших. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. При цьому закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, проте з акту та показів свідків убачається, що мешкали вони разом за місцем реєстрації заявниці. Єдиними доказами проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є показання свідків, які здебільшого стосуються відносин між [PERSON] та [PERSON] , які мали зовнішній прояв. Інших належних доказів, які б свідчили про наявність спільного побуту, спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, які притаманні подружжю, суду не надано. Такими доказами могли б бути підтверджені факти придбання вартісного майна, здійснення ремонту як за місцем спільного проживання, так і за місцем реєстрації, перерахунку грошових коштів один одному, спільного та тривалого відпочинку, квитанції про оплату кожним з них комунальних послуг за місцем спільного проживання, спільні фотографії зі свят, днів скорботи чи інших життєво важливих подій у їх та родичів житті, тощо. Таким чином, оцінюючи надані докази у сукупності суд вважає їх недостатніми для встановлення факту проживання заявниці з [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрацію шлюбу, отже відмовляє у задоволенні заяви у повному обсязі.

Outcome: dismissed