Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] за вказаною адресою відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку і належними до нього господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] являється спадкоємцем за законом і після її смерті в установлений законодавством строк звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Станом на вересень 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дністровського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки не підтверджені родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] та відсутні документи що посвідчують право власності. Вказує, що [PERSON] проживав однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцем, та встановлення даного факту йому потрібно, щоб він мав змогу оформити спадщину. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] в період з січня 2016 року по день смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 07.11.2024 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо встановлення юридичного факту. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , в графі батько вказано « [PERSON] ». Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області № 513 від 02.12.2024 року згідно по господарської книги по Пашковецькій сільській раді за 1991-1995 рр № 9 особовий рахунок [NUMBER] , домогосподарство, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи робітників. Станом на 15.04.1991 року в даному господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова двору; [PERSON] , [INFO] , пасинок, проживав без реєстрації; [PERSON] , [INFO] , син пасинка, проживав без реєстрації. Свідки [PERSON] та [PERSON] в заявах підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в період з січня 2016 року по день смерті [PERSON] . Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Мартинюк С.А. № 129/02-31 від 13.06.2021, [PERSON] , [INFO] , відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що не підтверджені родинні стосунки, належним підтвердженням підстави для закликання до спадкування є Рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66385703 від 13.09.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 112/2021 від 13.09.2021. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц (провадження №61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Отже слід зазначити, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З метою застосування статті 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21). Метою встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем є необхідністю реалізації права на оформлення спадкового майна тому, що такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Обставини проживання [PERSON] разом із [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме заявами свідків та письмовими доказами в матеріалах справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник проживав зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з січня 2016 року по день її смерті, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем слід задовольнити. Щодо визнання права власності. Як вбачається із виписки з по господарської книги № 9, особовий рахунок № [NUMBER] по с. Пашківці Жністровського району Чернівецької області за 2021-2025 роки, виданої виконкомом Хотинської міської ради № 449 від 23.10.2024 року, [PERSON] , дійсно була власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради № 458 від 29.10.2024 року, вбачається, що у користуванні покійної [PERSON] , дійсно була земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.09.2021 [PERSON] звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщин, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчуються право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 129/02-31 від 13.09.2021 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 399816013 від 18.10.2024, вбачається що інформація щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до складу нерухомого майна входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 72.0 м.кв. та житловою площею 35.9 м.кв., літ. Пд - підвал; літ. а - веранда; літ. а1 - ганок; літ. ВхПд - вхід в підвал; літ. Б - сарай; літ. В - вбиральня; літ. № 1 - ворота; літ. № 2 - огорожа; літ. № 3 - криниця. Згідно висновку № 02 експертного будівельно-технічного дослідження, вбачається, що будівництво житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в будинковолодінні в [ADDRESS] , проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша їх експлуатація за призначенням можлива. Вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] становить 180110 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1270 ЦК України - Строки прийняття спадщини - Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). З матеріалів справи вбачається, що у позивача існують перешкоди в оформленні права власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, яке належало покійній [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 72.0 м.кв. та житловою площею 35.9 м.кв., літ. Пд - підвал; літ. а - веранда; літ. а1 - ганок; літ. ВхПд - вхід в підвал; літ. Б - сарай; літ. В - вбиральня; літ. № 1 - ворота; літ. № 2 - огорожа; літ. № 3 - криниця через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Отже, фактична відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно оригіналу правовстановлюючих документів на житловий будинок позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю. З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що відповідач визнав позов та те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 900,55 грн. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 900,55 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved