Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав стосовно неї, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що протягом півтори року вона проживає у сім`ї своєї тітки [PERSON] по [ADDRESS] . Тітка [PERSON] повністю її утримує та займається її вихованням, відвідує батьківські збори в школі, цікавиться її навчанням та життям в цілому. Натомість, її мати [PERSON] не займається її вихованням, не цікавиться її навчанням та життям, не утримує її матеріально, спільно з нею не проживає. Наразі їй навіть достеменно не відомо, де саме фактично проживає її мати, імовірно у м. Краматорськ Донецької області. Позивачка зазначає, що на її неодноразові намагання поспілкуватися з матір`ю по телефону, остання відповідає грубо, вживає стосовно неї нецензурну лексику та говорить, що вона їй не потрібна і вона не буде їй жодним чином допомагати. Посилаючись на зазначені обставини, те, що протягом тривалого часу мати [PERSON] не цікавиться її життям, інтересами, станом здоров`я, навчанням, не утримувала її матеріально, не піклувалася про її фізичний та духовний розвиток, навчання, тобто систематично не виконує свої батьківські обов`язки, позивачка [PERSON] просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неї, [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Берзінь С.Л. надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат у справі відповідно до статтей 141-142 ЦПК України. В обґрунтування відзиву вказано, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Частиною 1 статті 164 СК України визначено виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Натомість, у позовній заяві відсутнє посилання на відповідний пункт ч. 1 ст. 164 СК України як на підставу звернення до суду із цим позовом. Відповідач [PERSON] проживала увесь час із сестрою [PERSON] та своїми дітьми [PERSON] і [PERSON] в с. Водяна Балка Полтавського району Полтавської області, у будинку своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] . Вони сім`єю користувалися коштами від оренди земельних ділянок (паїв). Мати [PERSON] склала заповіт на все майно (зокрема на земельну ділянку) лише на сестру [PERSON] за усної умови, що остання не вижене [PERSON] з дітьми з дому та що всі кошти ділитимуться на всю сім`ю. [PERSON] працювала, оплачувала комунальні послуги за житло, забезпечувала всю сім`ю. Майже два роки тому [PERSON] познайомилась в інтернеті з чоловіком, нині з яким проживає разом без реєстрації шлюбу однією сім`єю. Коли він приїхав до неї у с. Водяна Балка на декілька днів, щоб познайомитись із її сім`єю, то його зустріли неприязно. Потім сестра [PERSON] зовсім вигнала його ночувати на вулицю, стверджуючи, що будинок її. [PERSON] хотіла домовитись, щоб жити в будинку разом. Сестра була проти. Обіцяла визвати поліцейських, якщо вони там залишаться. [PERSON] довелося виїхати в м. Краматорськ до чоловіка. Зі старшою донькою (позивачем [PERSON] ) [PERSON] поговорила про це, спочатку донька реагувала нормально, сказала що їхати з нею поки що не буде, так як їй треба ходити до місцевої школи. У м. Краматорську всі школи працюють дистанційно (онлайн заняття), тому вирішили, що донька [PERSON] залишиться у с. Водяна Балка. До того ж донька сказала що боїться їхати в Донецьку область, де умовно ближче лінія бойових дій. Її тітка ( [PERSON] ) була не проти такої домовленості. [PERSON] обіцяла доньці переводити гроші з дитячих виплат як одинокій матері, так як вона поки що не працює і стоїть на обліку в центрі зайнятості безоплатно. Доньці [PERSON] для цього зробила в ПриватБанку картку юніора. Відповідачка перераховувала кошти доньці саме на цю картку. Спочатку все було нормально, потім сестра [PERSON] (тітка [PERSON] ) стала намовляти [PERSON] , що вона відповідачка її покинула та недостатньо фінансово утримує. Після цього [PERSON] стала писати [PERSON] , що вона погана мати й хоче відмовитись від неї, для чого тітка організує позов до суду. [PERSON] часто не брала слухавку, коли [PERSON] телефонувала, або писала їй, що вона їй більше не мати. Тітка [PERSON] почала намовляти [PERSON] про те, що мати її покинула. Позивач є неповнолітньою особою, на час подання позову до суду їй було повних 15 років, а тому в силу свого віку остання ще не може повною мірою усвідомлювати вплив на себе з боку інших дорослих людей, особливо родичів, якою і є зокрема її тітка [PERSON] (сестра відповідачки [PERSON] ). Подання цього позову не відповідає дійсній волі самої дитини, а фактично є волею іншої особи - [PERSON] , яка наразі проживає з дитиною, а тому має безпосередній вплив на останню як авторитет. Відповідачка [PERSON] любить свою дитину [PERSON] та ніколи не відмовлялась від неї, подання цього відзиву на позов підтверджує її бажання зберегти сім`ю та сімейні відносини з донькою, оскільки даний позов є явною помилкою у складному житті підлітка. Письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] є неналежними і недопустимими доказами, оскільки свідки допитуються в порядку ст. 230 ЦПК України безпосередньо судом під присягою і встановленням їх осіб. При цьому, позивач не заявляла про виклик і допит свідків в порядку ст. 91 ЦПК України. Рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради від 13.06.2024 № 221 та затверджений ним висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] є неналежними і недопустимими доказами, оскільки в порушення положень ч. 5 ст. 19 СК України органом опіки та піклування здійснено обстеження умов проживання лише за місцем проживання дитини. Обстеження місця проживання [PERSON] як матері не здійснювалось. Тобто цей висновок органу опіки та піклування є передчасним. Інших наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для доведення заявлених позовних вимог, а тому ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з боку [PERSON] не доведено поза розумним сумнівом. Вказані обставини у сукупності є підставами для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач орієнтовно очікує понести судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Муха А.І. надав суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі. У цій відповіді вказано, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав є належним та допустимим доказом, оскільки ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками, враховує всі докази в сукупності. У відзиві на позов відповідачка фактично визнає факт відсутності власного житла, у якому можливе проживання позивачки та відсутність джерел для утримання доньки [PERSON] , визнає факт окремого проживання її, відповідачки, та позивачки, факт відсутності утримання нею позивачки та її забезпечення. Докази у справі у їх сукупності підтверджують те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню своєї доньки, не піклується про неї, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у її долі, що свідчить про те, що відповідачка свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому. Даний позов направлений на захист нинішніх прав позивачки та захист від майбутніх обов`язків, що можуть виникнути стосовно матері, яка наразі не бажає приймати участь у їх виконанні стосовно позивачки. Зазначення у відзиві на позов судових витрат, які підлягають стягненню з позивачки на користь відповідачки, яка є матір`ю позивачки, є аморальним з огляду на доводи позовної заяви та підстави звернення до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та в судовому засіданні. Позивачка вказала, що її мати [PERSON] півтора року не проживає з нею. Нині їй виповнилось 16 років і вона проживає з тіткою [PERSON] . Її мати [PERSON] разом з її молодшим братом півтора роки тому у квітні виїхала в м. Краматорськ Донецької області до свого нового чоловіка. Під час окремого проживання мати не з`являлася до неї в школу, хоча в неї були проблеми. Мати не підтримувала її ні морально, ні матеріально. Ще з дитинства мати мало нею цікавилася, у зв`язку з чим вона часто залишалася з тіткою [PERSON] . Позивачка зазначила, що нині вона проживає в с. Водяна Балка у будинку тітки, яка її забезпечує грошовими коштами і необхідними речами та харчуванням. Вона відвідує школу. Тітка купляє їй все необхідне для навчання. Позивачка вказала, що раніше вона отримувала на свою картку "юніор" перераховані матір`ю соціальні виплати по півтори тисячі грн щомісячно, так як мати мала статус малозабезпеченої, однак останні пів року мати вже коштів не надсилає. Мати привозила до них свого чоловіка, вони разом вживали спиртне. Був випадок коли він намагався вдертися до них в будинок і вимагав його особисті речі. Вона виставила його речі, але він ображав і кидався бити, а тоді пізніше вона почала отримувати від нього листи з погрозами. У цій ситуації мати сказала, що саме вона повинна вибачитися перед її чоловіком, бо вона менша. Позивачка вказала, що коли вона запитала у матері за що їй вибачатися, мати сказала, що винна вона і повинна вибачитися, бо якщо цього не зробить, то не буде давати отриману від держави соціальну допомогу. [PERSON] зазначила, що матір не цікавить її життя. Вони з нею переписувалися раз в місяць, перед тим, як отримати кошти. Якщо вона не вибачалася, то мати затримувала їй пересилання грошей. Коли мати привезла до них нового чоловіка, то вони посварилися і після цього мати поїхала до нього. Вона просила забрати її з собою, однак мати сказала, що вона вже доросла і заважає їй жити. Ще до того моменту, як у матері з`явився новий співмешканець, у них також були напружені стосунки, раніше в матері теж було багато чоловіків. Позивачка вказала, що вона живе з тіткою з самого народження. Мати інколи зловживава спиртним. Раніше мати забезпечувала її матеріально, але її вихованням не займалася. Зазвичай саме тітка залишалась з нею та її братом. Брата мати забрала з собою в м. Краматорськ, бо він був малий. Позивачка зазначила, що після переписки у Фейсбуці та перегляду коментарів до неї мати почала телефонувати до неї, до вчителів. Мати телефонувала їй також вночі, і під час уроків, вона звинувачувала її в тому, що робили інші люди і до чого вона не причетна. Позивачка вказала, що якби мати залишила свого чоловіка, стала проживати разом з нею та належним чином виконувати батьківські обов`язки, то у них би налагодилися відносин, однак мати на це не погодилася. [PERSON] вказала, що їй відомо, що її батько помер. Позивачка вказала, що це саме вона подавала заяву до органу опіки та піклування і ініціювала подання позову до суду. Зазначила, що вона хоче, щоб тітка [PERSON] була її опікуном і мала відповідні права. Представник позивачки - адвокат Муха А.І. в судовому засіданні вказав, що підтримує позов та просив його задовольнити. Зазначив, що відповідачка обрала для себе особисте життя, іншу дитину, а позивачку покинула, не займається її вихованням та утриманням, не цікавиться її життям. Сторона відповідача стверджує, що у всьому винна тітка позивачки. Однак тітка не повинна виконувати батьківські обов`язки стосовно позивачки. Відповідачка сама залишила дитину, надавши тітці права доглядальниці її дитини. Дитина має право на усиновлення і тітка також може бути усиновлювачем. Відповідачка залишила доньку заради нового чоловіка, який ще до того ж погрожував її доньці. Поодинокі дзвінки по телефону не є належним виконанням батьківських обов`язків. При судовому розгляді справи встановлено всі обставини, які підтверджують необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав. Судом було надано строк для укладення між сторонами у справі мирової угоди, однак відповідачка поспілкувалася з донькою протягом 10 хвилин біля приміщення суду і на тому все закінчилося, мирову угоду відповідачка не забажала укласти. Представник позивачки просив задовольнити позов. Вказав, що заяву із відповідними доказами понесення позивачкою судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу буде подано у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вказала, що не визнає позов, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі, бо любить свою доньку і буде намагатися належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідачка вказала, що доньці було 14 років і вона, переїжджаючи в м. Краматорськ лише із меншим сином, вважала, що [PERSON] її зрозуміє. Дочка побоялася їхати з нею, бо там близько лінія фронту. Відповідачка зазначила, що вона не розділяє своїх дітей, вона їх любить обох. Доньці [PERSON] вона допомагала матеріально, коли мала таку змогу. Нині вона ніде не працює, не має з ким залишити молодшого сина, щоб працевлаштуватися, і тому вона може заробити лише декілька сотень гривень на тиждень. Відповідачка вказала, що після її переїзду до м. Краматорська її сестра, що є тіткою [PERSON] , - [PERSON] почала намовляти [PERSON] проти неї, говорити, що вона не потрібна матері. Відповідачка вказала, що вона періодично приїжджала до [PERSON] , але постійно проживає у м. Краматорськ. У м. Краматорськ школа працює в режимі онлайн, тоді як в с. Водяна Балка, де проживає [PERSON] , діти навчаються очно, що краще для доньки. Відповідачка вказала, що нині у неї з сестрою неприязні стосунки. Раніше, коли вона проживала разом з сестрою та дітьми, у неї була непогана зарплата, вона за свої кошти утримувала будинок, купувала харчі, сплачувала комунальні послуги. Через війну почалися скорочення і вона не змогла оплатити всю комуналку. Вона з чоловіком планували, що приїдуть жити в с. Водяна Балка, будуть тут працювати. Її чоловік приїжджав в с. Водяна Балка, але її сестра та донька не впустили його. Відповідачка вказала, що для неї переважне значення в житті мають саме діти. Її син нині полюбив її чоловіка, називає його батьком. Був випадок, коли її чоловік написав [PERSON] листа, однак остання написала йому погані коментарі. Вона попрохала, щоб [PERSON] вибачилась, бо вона менша. Відповідачка вказала, що вона намагається виконувати всі обов`язки матері. Наразі її сестра займається вихованням її доньки [PERSON] . Можливо це пов`язано з тим, що сестра хоче отримувати на [PERSON] якісь кошти. Відповідачка вказала, що вона не зловживає спиртним. Розмір коштів, які вона надсилала доньці був різним. Інколи соціальна допомога виплачувалась їй із затримкою, суми складали півтори тисячі гривень, а потім 1 600,00 грн. Раніше вона збирала доньку в школу, тобто витрачала на це свої кошти, до квітня чи до травня вона давала їй кошти. Десь раз в тиждень вона писала дочці, але остання їх не читала. Донька писала їй лише тоді, коли надходи час для перерахування їй коштів від соціальної допомоги. Відповідачка вказала, що її сестра [PERSON] має значний вплив на її дочку, оскільки живе разом з нею та проводить з нею багато часу. Сестра купила [PERSON] ноутбок, телефон, дарує подарунки. Сестра має краще фінансове становище, ніж вона. Відповідачка зазначила, що на її думку, це саме сестра [PERSON] налаштовує її доньку проти неї. Вона вважає себе гарною матір`ю. Вона виконує всі обов`язки матері. Вона не ігнорувала телефонних дзвінків доньки, але не завжди могла їй відповісти через поганий зв`язок. У неї з [PERSON] була домовленість, що вона невдовзі після переїзду та влаштування у м. Краматорськ забере її до себе. Однак дочка образила її чоловіка, коли той приїхав в с. Водяна Балка, щоб познайомитися з її сім`єю. Скоріше всього це сталося через вплив [PERSON] . За півтора року окремого проживання вона приїздила до дочки близько 5 разів. Грошей у неї не було, тому вона не могла допомагати дочці матеріально. Вона мала можливість лише надсилати дочці по півтори тисячі гривень щомісячно, що виплачувалося їй як соціальна допомога. Вона купувала доньці одяг та взуття, зокрема, зимові речі. За останні півтора-два роки нею було придбано для дочки чобітки, весняну та осінню куртки. Відповідачка вказала, що вона не проживає разом з донькою, оскільки сестра фактично вигнала її з будинку. Нині вона проживає в м. Краматорськ у будинку, який вона отримала у спадщину від чужої бабусі, яку вона доглядала. [PERSON] зазначила, що класний керівник надсилав їй табель успішності дочки, її характеристику. Тому, вона знає, що [PERSON] відповідальна, успішно навчається. Вона підтримує відносини з класним керівником дочки. Також вона перебуває у батьківському шкільному чаті, тому обізнана про шкільне життя дочки. Вона з травня 2024 року не надсилає дочці грошей, бо їй припинили виплату соціальної допомоги, оскільки дочка з нею не проживає. Їй не відомо, за рахунок яких саме коштів дочка весь цей час утримується. Скоріше за все, кошти для придбання речей та шкільного приладдя дочці дала [PERSON] . Відповідачка вказала, що після подачі позову до суду вона просила доньку забрати з суду позов. Намагалася з нею домовитися, щоб налагодити стосунки. Після першого судового засідання у справі вона також намагалася примиритися з дочкою, налагодити відносини, однак [PERSON] ображена на неї через те, що вона поїхала у м. Краматорськ та проживає окремо від неї, донька не хоче з нею розмовляти. Представник відповідачки - адвокат Берзінь С.Л. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві на позов та в судовому засіданні. Зазначив, що з показань позивачки та її тітки [PERSON] вбачається, що справжньою метою позовної заяви є отримання державних опікунських коштів. Задоволення позову створює можливість отримання таких коштів. Позов є удаваним, бо його ціллю є не позбавлення відповідачки батьківських прав, а отримання дозволів, передбачених державою, отримання паспорта, відвідування школи. Але всі ці дозволи можна оформити шляхом видачі довіреності. Тому, відсутня необхідність вдаватися до найсуворішого вирішення цього питання у вигляді позбавлення відповідачки батьківських прав. Позивачка самостійно обрала проживати з тіткою, і відповідачка не вправі їй відмовляти. Дитина сама вирішила, де їй проживати. Зараз війна і безпечних місць в країні немає. Ініціатором подачі цього позову в суд є тітка [PERSON] , а не сама [PERSON] . Позивачка в силу свого віку не здатна самостійно вирішувати такі питання. Відповідачка телефонувала до дочки, але остання не хотіла її чути. Вказане свідчить, що відповідачка не була байдужою до життя своєї доньки. З досліджених доказів вбачається, що позивачка разом з тіткою проживають у батьківському будинку, який сестрі відповідачки дістався в спадщину. Відповідачка є малозабезпеченою, офіційно не працює. У зв`язку із цим, відповідачка не могла надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Підстави для задоволення позову відсутні. Представник відповідачки вказав, що сторона відповідача не бажає стягувати з позивачки на користь відповідачки понесені нею судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. Представник третіх осіб Органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради та Служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні вказала, що до Служби у справах дітей Диканської селищної ради звернулася тітка позивачки - [PERSON] для отримання консультації щодо встановлення опіки над її племінницею [PERSON] , яка з нею проживає окремо від матері. Як пояснила [PERSON] , це потрібно для того, щоб вона, за відсутності матері дитини, могла у встановленому законом порядку підписувати якісь документи, стосовно племінниці, в тому числі й дозвільні. [PERSON] було роз`яснено, що встановлення тимчасової опіки неможливе. Тому [PERSON] та її племінниця [PERSON] звернулися в бюро правової допомоги, де оформили позовну заяву про позбавлення батьківських прав матері дівчини. [PERSON] вказала, що після закінчення попереднього судового засідання вона спілкувалася з [PERSON] і запитувала у неї, на яких підставах вона могла б укласти мирову угоду з матір`ю. [PERSON] вказала свої вимоги. Тоді до них підійшла відповідачка і знову з її боку почалися нападки на [PERSON] , якісь звинувачення. [PERSON] вказала, що воан намагалась закликати матір до спілкування. Її здивував той факт, що відповідачка хвилин 10 поспілкувалася з дочкою і поїхала в м. Полтаву. Говорила, що планує забрати доньку до себе в м. Краматорськ, де та буде вчитися в школі онлайн, оскільки через війну там школи не працюють. Також відповідачка говорила, що не має коштів на утримання доньки, хоча раніше пересилала їй гроші. Однак вона пересилала державні кошти, які їй виплачувались на дітей, а не свої, як матері. З травня відповідачка взагалі не утримує доньку. [PERSON] розповідала, що мама заявила, що вона любить котлети, але вона їх не вживає через серйозні проблеми зі здоров`ям. Вказане свідчить, що мати практично нічого не знає про доньку. Відповідачку влаштовує, що її сестра утримує її доньку, а її це не дуже й цікавить. Позов обґрунтований, позбавлення батьківських прав відповідачки є доцільним та відповідатиме інтересам неповнолітньої [PERSON] . Задоволення позову дозволить [PERSON] оформити опіку над племінницею, щоб отримувати відповідні виплати на дитину. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 17/. Відомості про батька [PERSON] було записано зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с. 14/. З наявної у матеріалах справи копії Акта обстеження № 63 від 21.03.2024, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Диканської селищної ради Горячун Л.В., директора Диканського селищного центру соціальних служб Півень Ю.В. та провідного фахівця з соціальної роботи цього центру Попадинець Є.В., вбачається, що при обстеженні умов проживання сім`ї [PERSON] було встановлено, що сім`я проживає у будинку по [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають тітка [PERSON] , тимчасово не працююча, та її неповнолітня племінниця [PERSON] , [INFO] , учениця 10 класу Водянобалківської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Будинок складається з чотирьох кімнат, світло, газ, вода в наявності. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. У дитини є власна вмебльована кімната. Першочерговими речами (постільною білизною, одягом, взуттям, оргтехнікою) дитина забезпечена в мінімальній кількості. Матеріальне забезпечення сім`ї - близько 8 400,00 грн у місяць (37 000,00 грн, 37 000,00 грн, 27 000,00 грн) - дохід від здачі земельних паїв в оренду. Соціальних допомог не отримують. Харчування в сім`ї мінімальне. На час відвідування сім`ї тітка [PERSON] сама виховує племінницю [PERSON] . Мати дівчини [PERSON] разом з молодшим сином [PERSON] більше року проживає у м. Краматорськ Донецької області, вихованням доньки не займається, не утримує її, не цікавиться її життям. За висновками та пропозиціями комісії: Комісією рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із позовом про позбавлення матері батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] /а.с. 18/. Відповідно до характеристики, наданої учениці 10 класу Водянобалківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] , остання зарекомендувала себе як здібна учениця з достатнім та високим рівнем навчальних досягнень. Сумлінна, старанна, легко засвоює програмовий матеріал. На уроках уважна, активна, зібрана, дисциплінована. Уроків без поважних причин не пропускає. Шкідливих звичок не має. [PERSON] неодноразово брала участь у мовно-літературному конкурсі ім. Т.Г. Шевченка, конкурсі ім. Петра Яцика, займала призові місця. Активно бере участь у шкільних та районних олімпіадах. [PERSON] є активним учасником шкільного життя, є президентом учнівського самоврядування "РСіМ" закладу освіти з 2022 року, дуже відповідально ставиться до своїх обов`язків, ініціативна. До виконання доручень ставиться відповідально, користується авторитетом серед товаришів та вчителів. Мати з [PERSON] не проживає. Вихованням дівчини займається тітка [PERSON] . Вона приділяє значну увагу вихованню дитини та створенню належних житлово-побутових умов. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори /а.с. 19/. З наявного у матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 13.06.2024 № 221 /а.с. 33-34/, вбачається, що у березні 2024 року до Служби у справах дітей Диканської селищної ради звернулася [PERSON] , яка повідомила, що на її утриманні близько року перебуває племінниця [PERSON] , яка є дочкою її сестри [PERSON] . Зі слів [PERSON] стало відомо, що [PERSON] у квітні 2023 року, забравши меншого сина, поїхала у м. Краматорськ і з того часу вона, [PERSON] , опікується племінницею [PERSON] . Мати не планує забирати дочку до себе та не допомагає матеріально. У березні 2024 року Службою у справах дітей Диканської селищної ради здійснено виїзд до сім`ї [PERSON] та підтверджено факт того, що [PERSON] проживає разом з тіткою [PERSON] . У розмові [PERSON] розповіла, що неодноразово телефонувала до матері та просила допомогти коштами, на що мати відповіла, що грошей на неї не має та не збирається її утримувати, що вона вже доросла, а у неї нове життя. [PERSON] розповіла, що спочатку [PERSON] надсилала хоча б зрідка по одній тисячі гривень для [PERSON] , але пізніше припинила надсилати навіть такі кошти. Про те, що мати [PERSON] не проживає разом з дочкою [PERSON] та не допомагає їй матеріально свідчать [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації Водянобалківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] з дочкою не проживає. Тітка дитини [PERSON] забезпечує створення умов проживання дитини, виховує її, турбується про здобуття [PERSON] освіти, підтримує постійний зв`язок зі школою. У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав. Після позбавлення [PERSON] батьківських прав орган опіки та піклування матиме правові підстави для надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, а разом з цим дитина отримає право на соціальний захист від держави. Після отримання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування її тітка [PERSON] виявляє бажання взяти дівчину під опіку, щоб мати законні підстави бути її офіційним представником. Посилаючись на вказані обставини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради вважав доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З доданих до відзиву на позов копій банківських квитанцій від 06.10.2023, 08.11.2023, 07.12.2023, 06.03.2024, 14.02.2024, 04.04.2024, 03.05.2024, 05.06.2024 вбачається, що [PERSON] декілька разів перераховувала на картку дочки [PERSON] "юніор" грошові кошти у середньому по 1 500,00 грн. Судом з`ясовано, що це кошти, які відповідач отримувала в якості соціальної допомоги, як одинока матір. /а.с. 55-62/. З наявної у матеріалах справи переписки в соціальних мережах між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та співмешканцем останньої вбачається, що між цими особами склалися напружені негативні відносини щодо окремого проживання матері [PERSON] від дочки [PERSON] , відсутності зі сторони матері матеріальної допомоги на утримання дочки та зацікавленості у її житті /а.с. 90-110/. З наданого представником позивачки аудіозапису між позивачкою та відповідачкою вбачається, що остання визнала, що не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки та при цьому вимагала від дочки, щоб та вибачилася перед її співмешканцем /а.с. 88/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позивачка [PERSON] є донькою її молодшої сестри [PERSON] і відповідно є її племінницею. Раніше вони жили всі разом в одному будинку: вона, її сестра [PERSON] зі своїми двома дітьми. Пізніше сестра знайшла через інтернет чоловіка з м. Краматорська. Сестра повідомила, що поїде до нього. Вона не хотіла, щоб сестра їхала, бо м. Краматорськ знаходиться поблизу лінії фронту. З жовтня 2022 року [PERSON] не купувала дітям ні харчів, ні одягу. Весною 2023 року сестра сказала, що поїде до цього чоловіка жити. Дочка [PERSON] сказала, що вона з матір`ю не поїде, бо коли співмешканець матері приїздив до них, то хотів [PERSON] побити. Однак, [PERSON] все ж поїхала до нього в Краматорськ, після чого надсилала на утримання [PERSON] по 1 000,00 грн в місяць. [PERSON] часто хворіє, у неї проблеми зокрема з серцем, вона була на обстеженні в обласній лікарні. Однак мати дочку у лікарню не возила, сказала, що нехай тітка везе. Протягом останніх півтора року [PERSON] проживає разом з нею, [PERSON] . Відповідачка живе окремо у м. Краматорськ з новим чоловіком та меншим сином [PERSON] . [PERSON] вказала, що вона не проти того, щоб [PERSON] і надалі проживала разом з нею, але [PERSON] треба вчитися далі, а від матері допомоги немає. Свідок [PERSON] зазначила, що у разі поїздки [PERSON] , наприклад, на екскурсію, то саме вона пише відповідний дозвіл, адже мати [PERSON] шкільні збори не відвідує, не телефонує вчителям. Вони з [PERSON] проживають за кошти, які вона отримує у якості орендної плати з трьох земельних паїв. Також [PERSON] користується її кредитною карткою. Вона знає, де у них вдома лежать гроші і у разі потреби може їх завжди взяти, але грошей не вистачає. Сестра говорить, що ніде не працює і грошей у неї немає. Тому, вона не може матеріально утримувати доньку. Після неодноразових безуспішних звернень [PERSON] до матері щодо надання матеріальної допомоги, вона, [PERSON] , ініцювала звернення до Служби у справах дітей Диканської селищної ради, адже [PERSON] фактично залишилася без батьківського піклування, не має опікуна. Свідок вказала, що у зв`язку із цим, вона не може на законних підставах діяти в інтересах [PERSON] та отримати відповідну державну допомогу на її утримання. Вона не зверталася до сестри щодо надання їй доручення на оформлення відповідних питань, бо не знала цих моментів та сестра й не погодилася б. [PERSON] вказала, що у неї з відповідачкою дійсно неприязні стосунки щодо її неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , але вона відповідачку не обмовляє. Коли [PERSON] ще відвідувала дитсадок, то мати належним чином виконувала свої батьківські обов`язки. Пізніше, коли дочка підросла та [PERSON] почала жити із співмешканцями, то все змінилося. У них відбувалися постійні сварки, після нападок матері [PERSON] говорила, що вона покінчить життя самогубством. Після подання даного позову до суду відповідачці вже не виплачують соціальну допомогу на дочку і їй це не подобається. Тому, відповідачка і заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] вказала, що, на її думку, наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дочки [PERSON] . [PERSON] вказала, що вона у разі позбавлення відповідачки батьківських прав згодна стати піклувальником племінниці [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є рідним братом відповідачки [PERSON] . У квітні минулого року відповідачка забрала меншого сина і поїхала жити до чоловіка, а дочку [PERSON] залишила. Тому стосовно [PERSON] не було ні материнського, ні фінансового піклування. Лише те, що давала держава. Він тісно спілкується з [PERSON] і його іншою сестрою [PERSON] , з якою [PERSON] проживає. Він допомагає їм, як може, іноді [PERSON] дає гроші, живе близько від них. Був випадок коли близько 23 години телефонує до нього [PERSON] і плаче, говорить, що [PERSON] лізе битися - це співмешканець відповідачки. Він прийшов до них, але ні відповідачки, ні її співмешканця вдома вже не було. Він заспокоїв [PERSON] і сказав, щоб якщо таке буде ще, то потрібно викликати поліцію. Свідок вказав, що він з [PERSON] спілкується особисто 2-3 рази на тиждень. [PERSON] особисто йому говорила, що вона хоче, щоб [PERSON] була її матір`ю, вона матір любить. [PERSON] спочатку навіть збиралася їхати з матір`ю в м. Краматорськ і збирала свої речі, але [PERSON] сказала їй: " Сиди тут, ти мені не потрібна". Відповідачка любила дочку, коли тій було років 3-4. Пізніше стосунки між ними погіршилися, [PERSON] стала відповідачці зовсім не потрібна. [PERSON] ще й отримувала від матері за те, що не так доглянула молодшого брата. Свідок зазначив, що він за фахом є вчителем і підказував сестрі [PERSON] як краще поводити себе з дитиною. Раніше він часто в них бував, коли вони всі разом проживали. Кожна із сестер мала свої обов`язки. [PERSON] займалася пранням, прибиранням, готуванням їжі. [PERSON] займалася підсобним господарством, городом. Комунальні послуги сплачувала [PERSON] , але з коштів, які отримувала [PERSON] в рахунок орендної плати за паї. Коли [PERSON] поїхала, то виявилось, що наявні борги по сплаті вартості комунальних послуг, хоча [PERSON] постійно говорила, що все сплачує вчасно. В село [PERSON] приїздила 2 рази в рік на декілька годин, коли переоформлялись дитячі гроші. До [PERSON] вона приїздила один чи два рази. [PERSON] стала доросліша і ставлення до неї з боку відповідачки змінилось, бо у відповідачки з`явилось нове кохання. Свідок [PERSON] вказав, що на його думку, є доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дочки [PERSON] . Мати грошей на навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі не дасть, а держава зможе сприяти тому, щоб [PERSON] вчилася надалі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивачки. [PERSON] не проживає в їхньому селі з квітня 2023 року. З того часу вона бачила [PERSON] один раз, чула з їх двору розмови на підвищених тонах. [PERSON] [PERSON] їй говорила, що її сестра [PERSON] не допомагає своїй доньці [PERSON] і не забезпечує її матеріально. Свідок вказала, що вона проживає від [PERSON] через господарство і чула, що вони між собою сварилися, але за що саме їй не відомо. Свідок вказала, що бачила, що [PERSON] засмучена. [PERSON] позбавлена належного батьківського піклування зі сторони матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] поїхала років півтора-два тому в м. Краматорськ, залишила дочку [PERSON] тут проживати зі своєю сестрою [PERSON] . Про те, що [PERSON] поїхала, вона знає від [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] сварилися. З їхнього господарства було чути крики. причина сварки їй невідома. Коли [PERSON] поїхала, то вона бачила, що [PERSON] була пригнічена, невесела. По дитині видно, що в неї в житті щось не так. Останні півтора року [PERSON] живе з тіткою [PERSON] , мати не допомагає, тому [PERSON] не зовсім матеріально не забезпечена. Коли [PERSON] проживала в селі, то кричала на [PERSON] , примушувала сидіти з молодшою дитиною. На її думку, [PERSON] неправильно вчинила, що поїхала від дочки. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України /далі - СК України/ передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Частинами першою, другою статті 27 цієї Конвенції визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Цей захід впливу, а саме позбавлення батьківських прав, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька (матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 у справі № 640/15049/17, від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц, від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 04.10.2023 у справі № 756/80/18. У рішенні у справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України"). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача. Дослідивши та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, доводи сторін у справі, зокрема заперечення відповідачки проти позбавлення її батьківських прав та її бажання змінити свою поведінку у кращу сторону і належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, пояснення свідків, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, суд дійшов висновку про відсутність достатніх та беззаперечних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Належних та достатніх доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку матері на краще, позивачкою не надано. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Наявні у справі докази у їх сукупності свідчать про те, що відповідачка [PERSON] дійсно не в повному обсязі та не належним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно своєї неповнолітньої дочки [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідачка тривалий час проживає окремо від дочки, лише іноді спілкується з нею, зокрема по телефону та шляхом переписки у месенджерах. На утримання дочки відповідачка лише певний час перераховувала грошові кошти у вигляді соціальної допопоги від держави, яка надавалася на дитину, переважно у середньому по 1 500,00 грн в місяць. Окрім цих коштів відповідачка більше не надавала дочці матеріальної допомоги. Після припинення надання державою вказаної соціальної допомоги відповідачка зовсім припинила надання дочці будь-яких коштів на утримання. Також відповідачка майже не цікавиться життям дочки, її здоров`ям, навчанням. Про все це та утримання [PERSON] дбає її тітка [PERSON] . Судом була надана можливість відповідачці укласти мирову угоду з дочкою, налагодити відносини та почати належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Однак, відповідачка не скористалася цією можливістю, нині продовжує проживати окремо від дочки, не спілкується з нею, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Вказане у сукупності свідчить про недостатні зусилля та бажання відповідачки в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки та налагодити нормальні і теплі відносини з дочкою. Відповідачка в судовому засіданні сама підтвердила, що на теперішній час вона проживає у м. Краматорську Донецької області із співмешканцем та меншим сином, ніде не працює і не має реальної перспективи працевлаштуватися, має доходи лише у вигляді соціальної допомоги на сина, майже не спілкується з дочкою та не надає коштів на її утримання. Враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, з метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітньої [PERSON] , суд вважає за необхідне відібрати неповнолітню [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, що є виправданим і пропорційним та сприятиме захисту інтересів дитини. Враховуючи те, що тітка неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні виявила бажання бути піклувальником неповнолітньої племінниці, суд вважає за необхідне неповнолітню [PERSON] , [INFO] передати під піклування тітці [PERSON] . Суд роз`яснює відповідачу [PERSON] , що вона має право на звернення до суду з позовом про повернення дочки [PERSON] після зміни обставин, що слугували підставою для відібрання останньої. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дочки [PERSON] у матері [PERSON] не будуть усунені причини, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дитини її матір`ю, Служба у справах дітей Диканської селищної ради зобов`язана вжити заходів до позбавлення матері [PERSON] її батьківських прав. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав останні не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно не виконує покладеного на неї обов`язку утримувати неповнолітню дочку [PERSON] , хоча зобов`язана утримувати останню до її повноліття, доказів неможливості виконання нею аліментних зобов`язань суду не надала, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, з метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітньої [PERSON] , суд вважає за необхідне призначити щомісячне стягнення з відповідача [PERSON] на користь піклувальника [PERSON] , на утриманні якої буде знаходитися неповнолітня [PERSON] , на утримання останньої аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 15 травня 2024 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що судом було встановлено факт того, що відповідачка дійсно неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, тобто підтверджено предмет та підстави позову, а також правомірність захисту інтересів неповнолітньої позивачки, позов, який є немайновим, тобто не визначений у певному грошовому еквіваленті, задоволено частково, беручи до уваги те, що позивачка [PERSON] ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 27.05.2024 була звільнена від сплати судового збору за подання даного позову до суду, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 1 211,20 грн. Питання щодо розподілу судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у справі, буде вирішено відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із заявленим про це клопотанням представника позивача. Понесені відповідачкою [PERSON] судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу залишити за відповідачкою згідно із заявленим про це клопотанням представника відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial