Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

09.10.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В якій позивачка просить суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , яка продовжує навчатись аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 7 жовтня 2024 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що вона є студенткою 1-го курсу Відокремленого структурного підрозділу «Василівський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» та на даний час не одружена, не працює, її утримує мати, а відповідач, аліменти не сплачує та добровільно надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 43 від 19.06.2023 року, позивачка є інвалідом з дитинства. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. 11.10.2024 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 15.11.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Машошиної надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на недоведеність належними доказами необхідності стягнення аліментів на дитину у зв`язку з продовженням навчання та можливістю відповідача такі сплачувати, в порядку статті 199 Сімейного кодексу України. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач перебуває на пенсії по інвалідності та не має стабільного джерела доходу у вигляді заробітної плати. Уся його пенсія використовується на лікування і покриття життєвонеобхідних витрат. Крім того, [PERSON] має ще одну доньку, [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та уже здійснює виплати на її утримання, що є додатковим фінансовим навантаженням. Ухвалою від 18.11.2024 за клопотанням представника відповідача адвоката Машошиної Альони Олегівни продовжено розгляд цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася. До канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Машошина А.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки з огляду на недоведеність обставин, викладених у позовній заяві. Так позивачем не доведенні твердження, що у зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати відповідач. Суд, заслухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статтями 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до свідоцтва по народження серії [NUMBER] від 31.07.2006 батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.04.2010, шлюб між [PERSON] і [PERSON] - розірвано, актовий запис № 57. [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою (паспорт громадянина України № [NUMBER] ). Із копії довідки № 41/3-271 від 11.09.2024 та договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 173 від 22.08.2024 судом встановлено, що [PERSON] є студенткою 1-го курсу Відокремленого структурного підрозділу «Василівський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» по спеціальності 123 Комп`ютерна інженерія денної форми навчання за рахунок бюджетних коштів. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року у справі №187/1399/17 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку починаючи з 19.12.2018 року. Позивачка проживає разом з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. З наданих позивачем доказів, судом не встановлено жодних відомостей які вказують на те, що у зв`язку з навчанням у закладі фахової передвищої освіти позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Сам факт навчання в зазначеному закладі освіти, на підтвердження чого суду надано довідку і договір , не свідчить про наявність витрат пов`язаних з таким навчанням, зокрема витрат на підручники чи навчальне приладдя, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Судом досліджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 43 від 19.06.2023, згідно якої позивачка є інвалідом з дитинства. Причина інвалідності - розлади зору. Відповідно до реабілітаційних заходів позивачка проходить курс відновної терапії, профілактичні заходи та медичне спостереження. Вказані відомості про інвалідність позивача можуть вказувати про наявність підстав для існування додаткових витрат пов`язаних з її лікуванням, однак не можуть бути прийняті як доказ витрат пов`язаних з навчання позивача. Аналізуючи встановлені судом обставини щодо наявності у відповідача по справі можливості надавати матеріальну допомогу позивачеві, суд приходить до наступного. Відповідно до довідки КНП «Петриківський ЦПМСД» від 07.11.2024 № 168 відповідач має встановлений діагноз «Цукровий діабет, 2 тип, важка форма, інсулінопотребний, у стадії субкомпенсації. Ускладнення: Діабетична гепатопатія. Діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, сенсомоторна форма з порушенням больової та температурної чутливості. Діабетична мікроангіопатія нижніх кінцівок. Ішемія нижніх кінцівок ІІА ст. Гіперметропія з астигматизмом обох очей. Непроліферативна діабетична ретинопатія обох очей. Рефракційна амбліопія лівого ока. Хронічна хвороба нирок ІІст: д/нефропатія II ст. ХНН 0 ст. Супутній: Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ступеню, ризик IV. СН1 ст. Ожиріння 3 ст. (ІМТ 43)», за наслідками чого [PERSON] знаходиться на комбінованому лікуванні. Потребує постійного медикаментозного лікування. Згідно довідки МСЕК серії 12 ААД № 085138 [PERSON] , [INFO] , має ІІІ групу інвалідності. Відповідно до довідки УСЗН Дніпровської РДА від 13.11.2024 № 785 [PERSON] отримав за період з листопада 2023 по жовтень 2024 року включно державну соціальну виплату як особа з інвалідність 3 групи у розмір 27810 грн. Відповідно до постанови Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.11.2024 виконавче провадження № [NUMBER] по стягненню з [PERSON] аліментів в розмірі частині зі всіх видів його заробітку щомісяця на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до її повноліття але не менше 50 % прожиткового мінімуму на користь [PERSON] , починаючи із 19.12.2017 року завершено. Заборгованість на день повноліття відсутня. Відповідач має від іншого шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] та виплачує аліменти на її утримання в розмірі 1/6 від свого доходу, що підтверджується копією довідки Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.10.2024. Судом враховано, що позивач жодним чином не обґрунтувала розмір аліментів, саме у розмірі 3000 грн. щомісячно, які вона просить стягнути з відповідача. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, зокрема, відсутність доказів які свідчать про те, що у зв`язку з навчанням у закладі фахової передвищої освіти позивач потребує матеріальної допомоги, дані про стан здоров`я відповідача, відсутність даних про працевлаштування відповідача, обмежені фінансові можливості останнього через пенсію по інвалідності та зобов`язання утримання іншої неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог частини 1, частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, віднести судові витрати у даній справі на рахунок держави.

Outcome: dismissed