Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4825783400:16:014:0004, що зареєстрована в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №59 за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Новотимофіївською сільською радою 19 жовтня 1993 року. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , яка є бабою позивача, подарувала йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за [PERSON] 02.07.2000 у Снігурівській філії БТІ в реєстровій книзі №10 за №324. Разом з тим, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка належить [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, що виданий 19.10.1993 Новотимофіївською сільською радою та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №59. [INFO] [PERSON] померла, інші спадкоємці відсутні. З моменту укладення договору дарування будинку, а саме з 2000 року, позивач відкрито користується земельною ділянкою без зміни цільового призначення. Посилаючись на викладене, ст.120 Земельного кодексу України, позивач вважає, що до нього разом з будинком перейшло й право власності на земельну ділянку для його обслуговування, у зв`язку з чим просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4825783400:16:014:0004, що зареєстрована в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №59 за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Новотимофіївською сільською радою 19 жовтня 1993 року. \~ \~ \~ \~Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського\~районного суду\~Миколаївської області\~своєю ухвалою\~від 07\~жовтня 2024\~року позовну\~заяву прийняла\~до розгляду,\~відкрила провадження\~у справі\~та постановила розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Позиції учасників справи Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити, судові витрати просили залишити за позивачем. Відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і своєчасно, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечень не мають. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином і своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4\~ст.200 ЦПК України\~суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу в підготовчому судовому засіданні. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Суд встановив, що згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2021 року, орган, що видав 4834, [PERSON] , [INFO] , є громадянином України /а.с.12/. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 травня 2000 року по теперішній час /а.с.13/. За даними договору дарування житлового будинку серії АВМ №752645 від 22 липня 2000 року, який зареєстрований в реєстрі за №2-1360, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар цілий жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться в [ADDRESS] /а.с.4/. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 19 жовтня 1993 року, [PERSON] на підставі рішення Новотимофіївської сільської Ради народних депутатів від 02.04.1993, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована на території Новотимофіївської сільської Ради в межах села Новотимофіївка, для обслуговування житлового будинку /а.с.6-7/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 20 березня 2001 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №98 /а.с.8/. Після смерті [PERSON] зведено спадкову справу №176/2024. Згідно вказаної спадкової справи інші спадкоємці, окрім [PERSON] , відсутні /а.с.23-36/. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0500607172024 від 17.06.2024, земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 4825783400:16:014:0004, на праві власності належить [PERSON] /а.с.40-46/. За даними звіту про експертну грошову оцінку оціночну (ринкову вартість) земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 4825783400:16:014:0004, встановлено, що вказана земельна ділянка оцінена у 86500 грн /а.с.11/. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23177870, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування №2-1360 від 22.07.2000 /а.с.5/. Згідно інформаційної довідки №406372232 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Норми права, що застосовуються судом Згідно ч. 1\~ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідні приписи містяться також і у ч. 1\~ст. 377 ЦК України. Згідно п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7\~з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати\~статті 30 ЗК\~до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~статті 120 ЗК 2001 року\~на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі\~статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~статті 120 ЗК\~Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V\~- і згідно зі\~статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ст.30 ЗК\~Української РСР (в редакції станом на час виникнення правовідносин, а саме укладення договору дарування)\~при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Аналіз змісту норм\~ст.30 ЗК\~Української РСР та статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Вищезазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та земельної ділянки та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за [PERSON] на підставі державного акту, у зв`язку з чим позивач не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку. При цьому, те, що позивач не посвідчив перехід права на землю, жодним чином не вплинуло на наявність у нього права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи що Горохівська сільська рада позов визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що [PERSON] , набувши в свою чергу право власності на житловий будинок на підставі договору дарування серії АВМ №752645 від 22.07.2000, набув також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому з метою захисту прав позивача на безперешкодне обслуговування та користування належним йому на праві власності житловим будинком,\~суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На прохання позивача, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати. На підставі викладеного, ст.\~321, 328, 392 ЦК\~України та

Outcome: approved