Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту постійного проживання на території України. Мотивуючи позов тим, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Єлець Липецької області РРФСР. Батьком заявниці є [PERSON] - українець, мати [PERSON] - росіянка. У 1970 році, коли позивачці виповнилось 2 роки, її сім`я переїхала на постійне проживання в Україну і поселилась в м. Вінниця. У 1976 році, коли сім`я отримала квартиру, вони зареєструвалися за постійною адресою: [ADDRESS] . За цією адресою заявниця була зареєстрована та постійно проживала у період з 01.07.1976 по 04.04.1995, а потім з 21.11.2003 і по даний час. У 1974 році у м. Вінниця народився брат заявниці - [PERSON] . З 1975 року по 1985 рік заявник навчалась у середній школі №33 міста Вінниці. 3 1986 року по 1988 рік [PERSON] навчалась в Одеському автомеханічному технікумі. 3 03.09.1985 позивачка працювала на різних підприємствах у м. Вінниця, зокрема у період з 01.04.1991 по 28.04.1992 працювала бухгалтером-касиром в Обласному госпрозрахунковому клубі "Нива", м. Вінниця. 06.06.1993 позивачка одружилася із [PERSON] . У Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00043310157 вказано, що актовий запис про шлюб складено 06.06.1993 у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, у розділі "Відомості про наречену" вказано : прізвище до реєстрації шлюбу: [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] . У розділі "Відомості про відмітки зроблені в актовому записі", а саме у графі 11 "Постійно проживає з": наречений 1964 року; наречена 1976 року. У розділі "Зміни, внесені до відомостей актового запису" у графі "Відомості про наречену: Документ, що посвідчує особу вказано: інформація відсутня змінено на «паспорт, УП- [NUMBER] , вид. ВВС Ленінського р-вик м. Вінниці, 15.11.1984 року". Позивач вказує, що у витзі вказано дані про перший її паспорт радянського зразку, який вона отримала в Україні. Цей же номер паспорта зазначений на її свідоцтві про народження. Після одруження та зміни прізвища [PERSON] Ленінським РВВС м. Вінниця було видано новий паспорт (радянський) серії [NUMBER] від 23.06.1994, про що зроблено відмітку на свідоцтві про шлюб. [INFO] у подружжя [PERSON] у м. Вінниця народилася донька [PERSON] , яка також постійно проживає в Україні. Позивач зазначає, що у 2003 році начальником Відділу внутрішніх справ Ленінського району міста Вінниці у неї вилучено радянський паспорт і видано їй посвідку на проживання в Україні, повідомивши, що так як вона народилася в Росії, то їй може бути видана лише посвідка на тимчасове проживання в Україні. 04.09.2013 заявниці було видано безстрокову посвідку на проживання в Україні, з якою вона проживає до цього часу. Позивач вказує, що самоідентифікує себе як українка, оскільки її батько та його батьки є українцями, вона виросла, отримала освіту та проживає в Україні, в її сім`ї завжди дотримувались українських традицій, вона вільно володіє українською мовою, яку використовує в побуті та в ділових стосунках, планує все своє подальше життя прожити в Україні і хоче якнайшвидше стати громадянкою України. У 2023 році позивач звернулася до Відділу №1 у м. Вінниця Управління ДМС України у Вінницькій області з проханням документувати її паспортом України на що отримала письмову відповідь від 22.12.2023 року №Л-29/0511-23/0511/33-23 в якій роз`яснено перелік необхідних документів для встановлення належності до громадянства України, серед яких необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.01.1991. Метою встановлення даного факту є встановлення належності до громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України. Вказане й стало підставою для звернення до суду із позовом у якому позивач просила встановити факт її постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року на території України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 18.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №63644) згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідач вказує на невірність та передчасність звернення до суду за встановленням юридичного факту, а також вважає, що надані заявницею докази не є безспірними доказами підтвердження факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Зазначає, що позивачем не надано документів, що прямо встановлюють часові межі та дають змогу встановити факт її постійного проживання станом на 24.08.1991 на території України. Ряд наданих доказів, серед яких копія посвідки на постійне місце проживання, копія картки платника податків, копія свідоцтва про народження доньки, копія свідоцтва про народження, не містять інформації про постійне проживання позивача на території України у вказаний вище період, а лише підтверджують факт ряду подій у житті позивача. Щодо наданої позивачем копії трудової книжки, відповідач вважає, що записи у трудовій книжці позивача про прийняття на роботу підтверджує факт працевлаштування в цілому, але не підтверджує факт постійного проживання на території України. При цьому відсутні докази щодо умов праці заявниці, табелювання та виплати заробітної плати за місцем роботи. Також як вказує відповідач не містять й відомостей про місце проживання заявниці у зазначений період посвідка на постійне місце проживання в Україні та довідка про реєстрацію місця проживання в Україні. До того ж, відповідач вважає, що посилання заявниці на витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00043310157 є неналежним, зважаючи, що у розділі «відомості про відмітки зроблені в актовому записі» міститься інформація у графі 11 «Постійно проживає з»: … наречена 1976 року, тоді як позивач [PERSON] народилася 1968 року. Позивач відповідь на відзив не надала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , яка є подругою та сусідкою позивачки [PERSON] , показала, що знайома з [PERSON] з 1976 року, з того часу як їх батьки отримали квартири у одному будинку. Від тоді й до цього часу вони з [PERSON] підтримують відносини. Повідомила, що 24.11.1990 [PERSON] була присутня на її весіллі як дружка, також 17.07.1991 [PERSON] була гостею на святкуванні її 20-річчя. Приблизно у кінці серпня на початку вересня 1991 року зверталася до [PERSON] за допомогою щодо придбання коляски, яка після придбання зберігалась у [PERSON] до народження дитини - [INFO] . Підтвердила, що [PERSON] постійно проживала на території України як станом на 24.08.1991, так і 13.11.1991, оскільки ці дати припали на пам`ятний для неї період вагітності впродовж якого [PERSON] її підтримувала та була поруч. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , яка є сусідкою позивачки [PERSON] , показала, що її батьки та батьки [PERSON] отримали в одному будинку сусідні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , у які заселилися у 1976 році, тоді ж познайомилася з [PERSON] . Вказала, що [INFO] у неї народилися двійнята, перші два роки після народження дітей проживала разом із батьками. [PERSON] , яка проживала по сусідству, щодня після роботи навідувалася та допомагала по догляду за дітьми. Також 11.11.1991 святкували День народження та Хрещення дітей. У період з народження до одного року дітей [PERSON] постійно проживала по сусідству та працювала у «Ниві» бухгалтером. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В узагальненні судової практики Верховного суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення незалежності України) або станом на 13 листопада 1991 року (набрання чинності Законом № 2235-ІІІ). Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] документована посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] від 04.09.2012 (а.с.6), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.03.1999 (а.с. 7). Крім того, 15.11.1984 позивач була документована паспортом громадянина СРСР серії [NUMBER] , про що свідчить відмітка у свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.1968 (а.с. 8). 06.06.1993 позивач у зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.06.1993 (а.с.9). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0043310157 від 26.01.2024, 06 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області складено актовий запис №1216. У графі щодо місця проживання нареченої [PERSON] , [INFO] , вказано: « [ADDRESS] ». Крім того у розділі «Відомості про відмітки зроблені в актовому записі» вказані наступні дані, зокрема у графі 11 «Постійно проживає з»: наречена з 1976 року (а.с. 14-19). Крім того, як вбачається із наданої відповідачем заяви-анкети [PERSON] про надання їй дозволу на постійне проживання в Україні [PERSON] у період з 1976 по 1994 проживала у м. Вінниці, щодо трудової діяльності вказано, що: з 1985 по 1991 працювала у Вінницькому політехнічному інституті, з 1991 по 1992 Госпрозрахунковий футбольний клуб «Нива», з 1992 по 1993 Вінниця «Агротехінформ», з 1996 по 1998 бухгалтер Водоканал. Крім того, у зв`язку із зміною прізвища з [PERSON] на [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як громадянка України була документована паспортом серії [NUMBER] , вид. 23.06.1994 Ленінським РВВС із використанням бланка паспорта громадянина колишнього СРСРС, про що свідчить відповідь УДМС України у Вінницькій області №Л-171/6/0501-23/0501.4.1/353-23 від 28.11.2023 (а.с. 37). До того ж, як слідує з довідки МКП «УК «Житло-Гарант» від 30.08.2023 [PERSON] , [INFO] , з 01.07.1976 по 04.04.1995 постійно проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з відомостями трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 12.09.1985 на ім`я [PERSON] , серед іншого остання 01.04.1991 була звільнена з роботи за переведенням в Обласний госпрозрахунковий футбольний клуб «Нива» (запис №9), 02.04.1991 прийнята за переведенням бухгалтером-касиром п. 5 ст. 36 КЗП УРСР (запис №10), 28.04.1992 звільнена із займаної посади за переведенням у мале підприємство «Техінформсервіс» (запис №11) (а.с. 20-26). 01.10.2003 [PERSON] зверталася із заявою про продовження терміну дії тимчасової посвідки на проживання в Україні (а.с. 57). Крім того, матеріали справи містять атестат про середню освіту серії [NUMBER] , виданий 26.06.1985 [PERSON] (а.с. 12), довідку ТОВ «Торгівельна компанія «Океан» вих. №17/01 від 17.01.2024 щодо місця роботи [PERSON] (а.с. 13), диплом серії [NUMBER] , виданий 24.06.199 [PERSON] (а.с. 27). Позивач [PERSON] зверталася до Відділу №1 у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області із зверненням щодо документування її паспортом громадянина України на що їй відповіддю УДМС України у Вінницькій області №Л-29/0511-23/0511/33-23 від 22.12.2023 було повідомлено про відсутність відомостей про її приписку на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991, що підтверджують факт постійного проживання на території України на зазначені дати. Вказано про необхідність проведення процедури встановлення належності до громадянства України у зв`язку з чим потрібно подати, серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 (а.с. 38-40). Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для оформлення належності до громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. В силу ст. 17 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 Закону України «Про громадянство» визначає поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами\~України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001- встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Згідно з пункту 8 Порядку для встановлення належності\~до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. [PERSON] звернувся до суду з метою встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, що має юридичне значення для оформлення громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які стверджували про постійне проживання [PERSON] на території України, зокрема протягом 1991 року за адресою: [ADDRESS] . Щодо заперечень відповідача з приводу показань свідків, то суд враховує, що вказані показання свідків [PERSON] та [PERSON] , суд оцінює з урахування письмових доказів, які наявні в матеріалах справи. Відомостей про те, що позивач протягом 1991 року залишала територію України матеріали справи не містять. Разом з тим, зазначені позивачем докази жодним чином не спростовані відповідачем відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року на території України. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved