Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області перебував [PERSON] , [INFO] , який з 28 серпня 2018 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою МСЕК № 875317 інвалідність відповідачу була встановлена до 1 грудня 2021 року. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ відповідачу була продовжена виплата пенсії по інвалідності з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2022 року, у період дії карантину, без результатів повторного огляду МСЕК. 9 серпня 2022 року позивач звернувся з листом № 2500-0306-8/27087 до комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради Спеціалізованої міжрайонної травматологічної МСЕК та 2 вересня 2022 року отримав відповідь за № 12-04/23 про те, що [PERSON] проходив переогляд 18 листопада 2021 року та особою з інвалідністю не визнаний з обмеженням до праці по ЛКК. У зв`язку із цим пенсійну справу було приведено у відповідність із законодавством, а по особовому рахунку виникла переплата пенсії за період з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2022 року, яка склала 31002,12 грн. Відповідач не\~ звертався до позивача із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності. Листом від 11 жовтня 2022 року № 2500-0403-8/35263 позивачем було запропоновано відповідачу добровільно повернути переплату пенсії, однак на час подання позовної заяви кошти відповідачем не повернуто. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь переплату пенсії в розмірі 31002,12 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання відповідач та його представник адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вини відповідача у тому, що йому надміру виплачувалася пенсія, а також на існування зі сторони відповідача будь-яких зловживань, фактів подання недостовірної інформації чи неподання відповідної інформації. Виплата відповідачу пенсії відбувалася органом пенсійного фонду добровільно. З 28 серпня 2018 року до 1 грудня 2021 року відповідачу дійсно була встановлена ІІІ група інвалідності. 18 листопада 2021 року відповідач пройшов переогляд МСЕК та особою з інвалідністю визнаний не був. Виплата пенсії на декілька місяців була припинена, що свідчить про те, що позивач мав у розпорядженні висновок МСЕК від 18 листопада 2021 року. Не погодившись із висновком від 18 листопада 2021 року відповідач оскаржив його та у лютому 2022 року був направлений для проходження медкомісії до м. Дніпро. Протягом 10 днів відповідач перебував на стаціонарному лікуванні і 22 лютого 2022 року відбулося засідання МСЕК у м. Дніпро. Про результати цього засідання відповідача не було повідомлено. У березні 2023 року відповідач був мобілізований до лав Департаменту поліції особливого призначення, а з 6 липня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у штурмовій бригаді «Лють». Лише після отримання копії позовної заяви з додатками відповідач довідався про те, що у виданому йому, як пенсіонеру по інвалідності, пенсійному посвідченні № [NUMBER] термін його дії вказано «довічно». Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області перебував [PERSON] , [INFO] , який з 28 серпня 2018 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою МСЕК № 875317 інвалідність відповідачу була встановлена до 1 грудня 2021 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 14-6 такого змісту: У разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. На підставі наведеного відповідачу була продовжена виплата пенсії по інвалідності з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2022 року, у період дії карантину, без результатів повторного огляду МСЕК. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. 9 серпня 2022 року позивач звернувся з листом № 2500-0306-8/27087 до комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради Спеціалізованої міжрайонної травматологічної МСЕК та 2 вересня 2022 року отримав відповідь за № 12-04/23 про те, що [PERSON] проходив переогляд 18 листопада 2021 року та особою з інвалідністю не визнаний з обмеженням до праці по JIKK. У зв`язку із цим пенсійну справу було приведено у відповідність із законодавством, а по особовому рахунку виникла переплата пенсії за період з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2022 року, яка склала 31002,12 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11 жовтня 2022 року № 2500-0403-8/35263 було запропоновано відповідачу добровільно повернути переплату пенсії шляхом внесення коштів на рахунок управління, однак, переплата пенсії не була повернута відповідачем. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду у порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч. 3 ст. 35 Закону). Таким чином, законодавець покладає обов`язок саме на органи МСЕК повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про результати повторного огляду осіб. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому, у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Такий правовий висновок щодо застосування ст. 1215 ЦК України викладений, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц. Таким чином, переплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів того, що переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку відповідача та, що відповідач допустив недобросовісну поведінку чи надав недостовірні дані. У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, у справі «Гаші проти Хорватії». Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав суду доказів неправомірної поведінки відповідача або подання ним неправдивих даних для призначення чи перерахунку пенсії, беручи до уваги те, що нарахування пенсії проведено за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача коштів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed