Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція заявника. [PERSON] , 04.07.2024 року (вх. № 15876) звернулася у Залізничний\~районний суд\~м.\~Львова із\~письмовою заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, у якій просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] ордеру № 3205 серії АБ від 28.12.1983 року, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів від 13.12.1983 року № 720 про надання квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 1-3). Заява обґрунтована, зокрема тим, що заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло було надане її чоловікові, [PERSON] , на підставі ордеру № 3205 від 28.12.1983 року. Як зазначено в заяві, у вказаному ордері виникла помилка у написанні прізвища (« [PERSON] » замість вірного « [PERSON] іцький»), через неправильний переклад з російської на українську мову. Заявник посилається на наступні документи, що долучені до заяви, як підтвердження помилки, а саме: свідоцтво про укладення шлюбу, паспорт, картка фізичної особи-платника податків, свідоцтво про народження сина та свідоцтво про смерть чоловіка. Вказано, що чоловік [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з цим, вона звернулась до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради для переоформлення договору найму на її ім`я. Відповідно до листа від 26.04.2024 року № 32 вих-59078, адміністрація відмовила через відсутність підтвердження, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та сама особа. Надалі документи були повернуті листом від 23.05.2024 року № 32 вих-73222. Так, з метою переоформлення договору найму квартири [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] , заявник просить суд задовольнити вказану заяву у повному обсязі. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 16). Судом у порядку ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 27.05.2024 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи заявника у справі (а.с. 17). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 19.08.2024 року (а.с. 18) Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.08.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 19). ІІІ. Позиція сторін по справі. Заявник [PERSON] \~у судовому засіданні заяву підтримала, покликаючись на її мотиви, просила суд задовольнити таку у повному обсязі. Представник заінтересованої особи ЗРА ЛМР [PERSON] , не заперечив проти задоволення заяви. Дослідивши подані документи, заслухавши думку учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи. Із копії ордеру № 3205 серії АБ від 28.12.1983 року, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів від 13.12.1983 року № 720 вбачається, що такий виданий [PERSON] , сім`я якого складається з п`яти чоловік на право зайняття трьох кімнат, загальною жилою площею 40, 28 кв. м, у квартирі [ADDRESS] . Також в документі міститься склад сім`ї, із зазначенням того, що [PERSON] є основним квартиронаймачем (а.с. 6). Копією Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] і [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 6969 (а.с. 7). Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджується, що [INFO] народився [PERSON] і [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] і [PERSON] , матір`ю [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 5582 (а.с. 8). Копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі з 27.04.1972 року, після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові [PERSON] іцький, дружині [PERSON] іцька, який зареєстрований Стрілківською сільською радою Перемишлянського району Львівської області, актовий запис № 9 (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що листом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26.04.2024 року № 32 вих-59078 заявнику [PERSON] було відмовлено щодо переоформлення договору найму квартири (а.с. 4). У подальшому,\~23.05.2024\~року кореспонденцією ЗРА ЛМР повернуто документи, які були долучені до заяви про переоформлення договору найму (а.с. 5). Окрім цього матеріали справи містять копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] і [PERSON] (дружини покійного [PERSON] і [PERSON] ), копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] і [PERSON] , копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] і [PERSON] (син покійного [PERSON] і [PERSON] ) копію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 10-11, 12-13). V. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у постанові Верховного Суду № 320/948/18 від 10.04.2019 року у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, викладені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за змістом якого при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Також суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у листі Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Встановити факт належності ордеру № 3205 серії АБ від 28.12.1983 року у інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги. Так, вбачається, що помилка у написанні прізвища в ордері (« [PERSON] » замість вірного « [PERSON] іцький») є результатом\~технічної помилки\~при оформлені\~тексту документів. Окрім цього, помилка мала місце при здійсненні перекладу з російської на українську мову. Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже суд зазначає, що факт належності вказаного правовстановлюючого документа Керні [PERSON] стверджується співпадінням інших особистих даних, зазначених у інших документах, наданих заявником, а саме: свідоцтві про укладення шлюбу, свідоцтві про смерть, свідоцтві про народження, які додані до матеріалів справи та у яких збігається прізвище ім`я та по батькові, проте в ордері № 3205 серії АБ від 28.12.1983 року, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів від 13.12.1983 року № 720 про надання квартири [ADDRESS] , не вірно зазначено прізвище (« [PERSON] » в ордері, «Керніцький» у свідоцтві про укладення шлюбу, свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження), що у свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять достатню інформацію для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, суд враховує, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права власності на квартиру, при цьому у іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа заявник не має можливості, остільки вирішення питання приведення його у відповідність можливе лише у судовому порядку. З врахуванням наведеного, а саме встановлення та підтвердження належними доказами факту належності [PERSON] зазначеного документа, заява підлягає задоволенню. VI. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved