Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

30 січня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та поділ майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з вересня 2019 року він мав близькі стосунки з [PERSON] . З січня 2023 року позивач та відповідач почали проживати однією сім`єю за місцем мешкання відповідача. 08 лютого 2023 року під час сімейного життя було придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (далі спірна квартира). Зазначає, що за кошти позивача у вказаній квартирі був зроблений ремонт та придбані меблі. 23 березня 2023 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У серпні 2023 року припинились стосунки між [PERSON] та [PERSON] та вони почали проживати окремо. Зазначає, що з січня 2023 року по 23 березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, бюджетом, мали взаємні права та обов`язки один до одного. Вказує, що спірна квартира була придбана у період фактичного сімейного життя з [PERSON] , а тому вважає, що йому належить частка у спірній квартирі. Посилаючись на викладене, позивач просить суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з січня 2023 року по [INFO] у квартирі [ADDRESS] ; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно набуте під час проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а саме спірну квартиру; в поряду поділу майна визнати за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по частині за кожним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв. м., житловою площею 36,3 кв. м. 16 лютого 2024 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку загального позовного провадження. 06 березня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач вказує, що сумісно проживати [PERSON] та [PERSON] почали з 18 лютого 2023 розу за місцем мешкання матері відповідача. Зазначає, що спірна квартира була придбана матір`ю відповідачки за її власні кошти, кошти її бабусі та її чоловіка. Також вказує, що [PERSON] не мав доходів для придбання житла. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Зазначив, що з жовтня 2022 року між ним та [PERSON] почались тісні взаємовідносини та він іноді залишався ночувати у [PERSON] . У грудні 2022 року [PERSON] поїхала до Республіки Польща та перебуваючи закордоном повідомила, що вона вагітна. На той час він проживав з цивільною дружиною [PERSON] . На початку січня 2023 року він зібрав свої речі та пішов з родини, декілька днів прожив у його сестри, почав проживати з [PERSON] , а згодом перевіз власні речі до квартири, де жила [PERSON] . Він разом із [PERSON] шукали житло для найму. Згодом вони стали шукати квартиру, щоб придбати. Знайшли квартиру на сайті оголошень «ОЛХ», спочатку [PERSON] подивилась її сама, потім цю квартиру подивились втрьох, а саме він, [PERSON] та його товариш. Вони вирішили придбати цю квартиру та він позичив у свого друга грошові кошти в розмірі 530 тис. гривень для придбання квартири. Він віддав ці грошові кошти [PERSON] для придбання квартири. Потім [PERSON] разом із її матір`ю поїхали до нотаріуса та уклали договір купівлі-продажу спірної квартири. В подальшому робили ремонт в спірній квартирі. До червня 2023 року він проживав разом із [PERSON] у матері відповідача. 10-11 серпня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] припинилися відносини. В подальшому до судового засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. У судовому засіданні представник позивача адвокат Кіщак А.А. підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила суд їх задовольнити. В подальшому представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що вона спілкувались з [PERSON] з 2018 року. У серпні 2022 року між нею та [PERSON] почалось більш тісне спілкування. Вона поїхала до Республіки Польща на Новий Рік, там вона дізналась, що вагітна від [PERSON] . Вона повідомила про вагітність [PERSON] та останній проживав з цивільною дружиною. З 10 січня 2023 року [PERSON] став проживати у його сестри. Її мати запропонувала придбати квартиру. Її мати знайшла на сайті оголошень спірну квартиру та вона з матір`ю її подивились 6 чи 7 лютого 2023 року. В цей час вона не проживала з [PERSON] , лише декілька разів бачилась. Вона разом із матір`ю вирішила придбати квартиру та 08 лютого 2023 року вони придбали спірну квартиру. Наступного дня 09 лютого 2023 року [PERSON] зробив їй пропозицію одружитись. 18 лютого 2023 року [PERSON] перевіз свої речі до квартири матері, де вона мешкала та вони стали поживати разом. Жили в квартирі матері за рахунок коштів матері. У спірну квартиру переїхали та прожили там два тижні, потім вони стали проживати окремо. У судовому\~засіданні представник\~відповідача адвокат Щербань В.С. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві. Також зазначив, що з показань свідків, допитаних у судовому засіданні, не підтверджується факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня по [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона є матір`ю [PERSON] . Зазначила, що її дочка була знайома з [PERSON] з 2019 року. З кінця 2022 року між її дочкою та [PERSON] почались тісні взаємовідносини. Після приїзду [PERSON] з Республіки Польща на початку січня 2023 року, остання повідомила їй, що вагітна від [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] виявили бажання жити разом до реєстрації шлюбу. [PERSON] намагався шукати житло поруч з її місцем мешкання в оренду. Вказала, що вона, її дочка проживали разом із матір`ю. Вона в подальшому вирішила самостійно допомогти [PERSON] та [PERSON] , запитала згоду у своєї матері придбати за її гроші житло для [PERSON] . Зазначила, що її мати виявила бажання придбати онучці [PERSON] житло та надала їй дозвіл використати її гроші для придбання квартири. Вказала, що вона разом із [PERSON] знайшли квартиру на сайті оголошень та на початку лютого 2023 року подивились вказану квартиру. 08 лютого 2023 року вона разом із [PERSON] придбали квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Грошові кошти [PERSON] на придбання квартири не надавав. Вони ввечері у ресторані відсвяткували придбання квартири та 09 лютого 2023 року [PERSON] зробив пропозицію [PERSON] одружитися. Вона запропонувала [PERSON] та [PERSON] жити разом. [PERSON] погодився та перевіз свої речі до її квартири та він жив у кімнаті [PERSON] . Почали проживати вони разом з 18-20 лютого 2023 року. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , вона їм готувала їжу, придбавала продукти харчування. Вказала, що зазвичай [PERSON] вдома не їв. Зазначила, що [PERSON] періодично придбавав продукти харчування. Вказала, що між [PERSON] та [PERSON] були сварки, оскільки [PERSON] не давав гроші, ввечері вживав алкоголь. Також [PERSON] прохав її не давати грошові кошти [PERSON] . В середині липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що грошові кошти на ремонт [PERSON] надавав у незначному об`ємі, придбав плитку та сплатив робітнику [PERSON] . Також зазначила, що передачу грошових коштів [PERSON] для придбання квартири вони документально не оформляли. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він є вітчимом [PERSON] . Він проходить службу у ЗСУ та дома буває зрідка. Вказав, що за місцем його проживання з [PERSON] нетривалий час з кінця лютого 2023 року проживали [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] купувала [PERSON] разом із [PERSON] . Грошові кошти на придбання цієї квартири були витрачені з продажу бабусиного будинку. Ремонт у квартирі за адресою: [ADDRESS] робився з грошових коштів, які належали йому та [PERSON] . Йому невідомо, чи укладались якісь документи з передачі [PERSON] грошових коштів на придбання спірної квартири. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] не приховував від неї стосунків з [PERSON] . Вказала, що [PERSON] проживав з [PERSON] в її квартирі з жовтня по грудень 2022 року. Після 4-5 січня 2023 року [PERSON] почав проживати разом із [PERSON] у [PERSON] . Всюди в магазинах платив рахунки [PERSON] . Вона разом зі своїм чоловіком та [PERSON] придбавали продукти харчування в магазині « [INFO] » та її брат відвозив за місцем свого проживання з [PERSON] . Вказала, що у [PERSON] була в телефоні встановлена карта [PERSON] , яку поповнював [PERSON] , останній також придбав [PERSON] телефон, обручки. У [PERSON] не було грошей на придбання квартири та він позичив грошові кошти у борг під розписку. У лютому 2023 року [PERSON] та [PERSON] придбали спірну квартиру та заселилися в неї у червні-липні 2023 року, точної дати вона не пам`ятає. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] з січня по серпень 2023 року проживали разом та мали спільний бюджет. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він знає [PERSON] 3-4 роки та раніше робив йому ремонт в іншій квартирі. Вказав, що взимку 2023 року йому зателефонував [PERSON] та запропонував зробити ремонт в квартирі. З [PERSON] він познайомився коли оглядав разом з нею спірну квартиру. Їздив разом із [PERSON] обирати плитку та будівельні матеріали. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] жили поруч зі спірною квартирою, приходили дивитись ремонт вони разом та окремо. [PERSON] його постійно торопив завершити ремонт, щоб швидше переїхати до спірної квартири. Під час проведення ремонту всі фінансові питання вирішував через [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона є сусідкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проживала [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з кінця лютого 2023 року, про що вона дізналась зі слів [PERSON] . Остання зазначала, що [PERSON] вагітна, а тому вона проживає разом з нею та з ними мешкає [PERSON] . Вона неодноразово їх бачила разом на прогулянках, у під`їзді, в магазині «Варус». Також вона бачила машину [PERSON] під під`їздом в кінці лютого 2023 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він є другом [PERSON] з 2016 року. [PERSON] розповідав йому, що має відносини з [PERSON] та він вирішив залишити дівчину [PERSON] , з якою проживав на той час, та піти жити до [PERSON] . Вони вирішили жити разом у батьків [PERSON] . Жити разом [PERSON] та [PERSON] почали з січня 2023 року. В його присутності [PERSON] купував продукти харчування для сім`ї додому. Також [PERSON] найняв підрядника для здійснення ремонту у квартирі, яку [PERSON] та [PERSON] придбали. Він був у гостях [PERSON] та [PERSON] , коли вони жили у матері [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] позичав грошові кошти на ремонт у друга. Якість грошові кошти на ремонт надавала [PERSON] та її мати. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона знає [PERSON] з часу, коли він мешкав з її знайомою на ім`я [PERSON] . Остання розповіла їй, що її цивільний чоловік [PERSON] на початку січня 2023 року забрав речі з дому та пішов з родини. Вона вказала, що бачила автомобіль [PERSON] до розірвання стосунків з [PERSON] на мкрн. 4-й Зарічний у м. Кривий Ріг, та як [PERSON] та [PERSON] з автомобіля розвантажували покупки. У березні 2023 року вона бачила світлини з весілля. В лютому 2023 року мати [PERSON] казала, що [PERSON] та [PERSON] планують купляти квартиру та [PERSON] буде робити ремонт. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона проживала разом із [PERSON] до 05 січня 2023 року. 19 листопада 2022 року [PERSON] , не ночував вдома, вона про це дізналась із встановлених камер відеоспостереження. Із соціальних мереж вона дізналась про [PERSON] , однак [PERSON] заперечував такі відносини. На цьому ґрунті між ними виникали сварки. Свято Нового Року вона відсвяткувала разом із [PERSON] , після чого 05 січня 2023 року останній пішов з родини та проживав разом із [PERSON] за адресою проживання її матері. 07 лютого 2023 року вона дізналась, що [PERSON] вагітна. В подальшому вона дізналась, що [PERSON] та [PERSON] придбали спірну квартиру. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він є рідним братом відповідачки [PERSON] та він проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що за адресою : [ADDRESS] [PERSON] почав проживати з кінця лютого 2023 року в окремій кімнаті разом із [PERSON] . У січні та до кінця лютого 2023 року [PERSON] не постійно спілкувався з [PERSON] . Коли [PERSON] та [PERSON] почали разом проживати, [PERSON] купляв продукти додому раз на тиждень. В подальшому [PERSON] придбала для [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона є сусідкою [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що вона бачила [PERSON] за місцем мешкання [PERSON] у 2022 році. У січні 2023 року часто бачила [PERSON] з букетами квітів. 18 лютого 2023 року [PERSON] перевіз речі до квартири, де мешкала [PERSON] з кінця літа 2023 року вона більше [PERSON] не бачила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він є сусідом [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . З січня по березень 2023 року він бачив [PERSON] за місцем мешкання [PERSON] , вони разом ходили по магазинах, гуляли. Часто бачив їх во дворі з вікна, як вони сідають до машини. Суд, заслухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . (т. 1 а.с. 110) 30 липня 1994 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». (т. 1 а.с. 111) [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . (т. 1 а.с. 105) 19 травня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (т. 1 а.с. 112) 24 лютого 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . (т. 1 а.с. 118) 07 квітня 2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище « [PERSON] ». (т. 1 а.с. 113) [PERSON] зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 109) 05 лютого 2023 року складено розписку про те, що [PERSON] , [INFO] , отримав від [PERSON] у борг 1300000,00 грн. Вказану суму він бере для придбання квартири розташованої за адресою [ADDRESS] та ремонт у ній. (т. 1 а.с. 183) 08 лютого 2023 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] вкладено договір купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] за ціною 532000,00 грн., який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 82. (т. 1 а.с. 132-133) У відповідності до інформації до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 358671911 від 15.12.2023, трикімнатна квартира загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.2023. (т. 1 а.с. 8) У відповідності до Звіту про оцінку майна за № 20240115-4 від 15.01.2024, складеного ТОВ «Експо оцінка», ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] становить 120000 грн. (т. 1 а.с. 61-82) 23 березня 2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». (т. 1 а.с. 7) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 7 зворотній бік) Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України [PERSON] отримав від ТОВ «МЦ Сталекс» дохід за період жовтень-грудень 2023 року у сукупному розмірі 17795,45 грн. (т. 1 а.с. 181-182) Згідно до положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16. Згідно акту складеного мешканцями будинку 20 мкрн. 4й Зарічний у Кривий Ріг, [PERSON] та [PERSON] з січня 2023 року по 23 березня 2023 року (день офіційного укладення шлюбу) проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 9) З показань\~свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~вбачається,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~з початку\~січня 2023\~року до\~реєстрації шлюбу\~23\~березня 2023\~року мали\~взаємні права\~та обов`язки,\~притаманні подружжю, спільного проживали у квартирі [ADDRESS] , мали спільні витрати, здійснювали купівлю продуктів харчування та майна для спільного користування, участі в його ремонті. Також свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не спростовували відносин притаманних подружжю між [PERSON] та [PERSON] , водночас зазначали про їх початок після придбання спірної квартири. Покази свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~суд оцінює\~критично,\~оскільки вказані\~особи є\~близькими особами\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~а також\~з урахуванням\~свічень [PERSON] та [PERSON] , вони мають майновий інтерес у спірному майні. Відповідно до боргової розписки від 05 лютого 2023 року вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти для придбання спірної квартири та ремонту в ній, а отже вказаний правочин вчинений [PERSON] в інтересах сім`ї. Також наявні\~у матеріалах\~справи товарні\~чеки та\~товарні накладні\~на придбання\~будівельних матеріалів\~у період\~з 12\~лютого по\~23\~березня 2023\~року,\~які надані\~сторонами (т.\~1\~а.с.\~10-60,\~142-152),\~свідчать про\~спільність бюджету [PERSON] та [PERSON] , їх витрат на ремонт спірного житла. Окрім цього надані суду спільні фотознімки [PERSON] та [PERSON] вказують про спільне їх дозвілля. (т. 1 а.с. 185) Надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] з 10 січня по 23 березня 2023 року (по день укладення шлюбу) перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, опікувались нерухомістю в інтересах сім`ї. При цьому в будь-якому іншому шлюбі вказані особи не перебували. В той же час, особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року по справі № 523/14489/15-ц. Враховуючи те, що заявлення у справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60). За статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя. Частини 3 та 4 статті 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої-третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України. Як зазначалось вище, згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно Відповідно до боргової розписки від 05 лютого 2023 року вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 1\~300\~000,00 грн. для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] та ремонту в ній. (т.1 а.с. 219) Як встановлено судом, вказані грошові кошти [PERSON] було позичено в інтересах сім`ї, а саме для придбання спільного жила. З Договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2023 року вбачається, що спірну квартиру було придбано за ціною 532 000,00 грн. (т.1 а.с. 132-133) Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , проживаючи однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 10 січня по 23 березня 2023 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2023 року придбали трикімнатну квартиру загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] . При таких обставинах, суд доходить висновку, що указане нерухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . В той же час, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року по справі № 523/14489/15-ц. Враховуючи те, що заявлення у справах позовного провадження окремої вимоги про наявність режиму спільного сумісного майна не здатне забезпечити захист прав власника, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). При таких обставинах, суд доходить висновку, що указане нерухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а їх частки у цьому майні є рівними, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на набуте майно належними та допустимими доказами відповідачем не спростована. Судом не приймаються доводи відповідача, що спірна квартира була придбана за рахунок грошових коштів належних [PERSON] та її матері, які базуються на свідченнях свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , враховуючи те, що за положеннями п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України саме у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, а отже факт отримання грошових коштів [PERSON] від [PERSON] не може доводитись показаннями свідків. Твердження свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що спірна квартира була придбана за грошові кошти належні свідку [PERSON] та її матері не підтверджуються матеріалами справи. Так наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу житлового будинку вказує на факт продажу [PERSON] житлового будинку за адресою [ADDRESS] за ціною 526830,00 грн. (т. 1 а.с. 119-123, т. 2 а.с. 27-28), водночас вказана обставина не доводить передачі цих грошових сум [PERSON] . Також жодні інші свідки, які не є членами родини [PERSON] , не вказали на те, що спірна квартира була придбана за грошові кошти належні [PERSON] . Метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання позивача однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня до [INFO] . Під час судового розгляду справи доводи позивача знайшли своє підтвердження, позивач має право вимагати поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже слід визнати за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по частині за кожним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв. м., житловою площею 36,3 кв. м. За положеннями ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial