Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

31.03.2023р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Зокрема, вказувала на те, що після розірвання шлюбу між сторонами у травні 2017р., відповідач жодного разу не бачив доньку, не спілкується з нею для її нормального самоусвідомлення. Він же ніяким чином не піклується про неї, її фізичний і духовний розвиток, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, успіхами, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний стан дитини як складову виховання. Та не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. А тому створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової участі у вихованні доньки, дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. А тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України просила позбавити позивача батьківських прав щодо дитини. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2024р. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. У судове засідання 05.12.2024р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 22.11.2024р. та 28.11.2024р. звернулися на адресу суду із заявами про розгляд справи 05.12.2024р. у їх відсутність. Відповідач в судові засідання 22.11.2024р. та 05.12.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Опікунської ради при виконавчому комітеті Врадіївської селищної ради Мороз У.В. в судовому засіданні 22.11.2024р. не заперечила проти задоволення позову. У судове засідання 05.12.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 02.12.2024р. звернулася з заявою про закінчення розгляду справи у відсутність представника органу опіки та піклування, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судові засідання 22.11.2024р. та 05.12.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 04.09.2024р. та 06.11.2024р. звернулася до суду з клопотаннями про розгляд справи без участі представника. В додатки до клопотань надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідив докази наявні в матеріалах справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2011р. управлінням ЗАГС адміністрації м. Орла було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2871, який 22.05.2017р. був розірваний рішенням мирового судді судової дільниці Колпнянського району російської федерації (рішення мирового судді Колпнянського району російської федерації від 22.05.2017р., яке набрало законної сили 22.06.2017р.); Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] народилася [INFO] , та її матір`ю, на українській мові, вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з довідкою школи І-Ш ступенів № 37 міста Києва (управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації) № 16 від 23.01.2023р. [PERSON] , станом 23.01.2023р., навчалася у 5-Б класі. Прибула до школи в 1 клас 10.01.2019р. Дитина має добрі навчальні досягнення, в класі відносини з учнями чудові. Вихованням доньки займається мати [PERSON] . За час навчання в школі, з 2019р. по 2023р. батько дитини [PERSON] до школи не з`являвся, навчальними досягненнями доньки не цікавився. Згідно виписок по картці [NUMBER] клієнта [PERSON] за період з 09.06.2020р. по 21.01.2023р. та за період з 01.01.2023р. по 11.09.2023р., відповідачем [PERSON] здійснювалися наступні операції з поповнення картки позивачки: 09.11.2020р. у сумі, у валюті карти, 1 770 грн. 00 коп. (сума валюти операції 5000 RUB); 28.12.2020р. у сумі, у валюті карти, 3 650 грн. 00 коп. (сума валюти операції 10000 RUB); 07.03.2021р. у сумі, у валюті карти, 2 520 грн. 00 коп. (сума валюти операції 7000 RUB); 05.06.2021р. у сумі, у валюті карти, 3 600 грн. 00 коп. (сума валюти операції 10000 RUB); у серпні 2021 р. у сумі, у валюті карти, 1 800 грн. 00 коп. (сума валюти операції 5000 RUB); 10.09.2021р. у сумі, у валюті карти, 1 785 грн. 00 коп.; 11.10.2021р. у сумі, у валюті карти, 1 790 грн. 00 коп. (сума валюти операції 5000 RUB); 17.11.2021р. у сумі, у валюті карти, 1 059 грн. 00 коп. (сума валюти операції 3000 RUB); 28.12.2021р. у сумі, у валюті карти, 3 620 грн. 00 коп. (сума валюти операції 10000 RUB); 12.02.2022р. у сумі, у валюті карти, 2499 грн. (сума валюти операції 7000 RUB). Після чого будь-які операції по картці з поповнення - відсутні. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.10.2024р. отримано відповідь № 19-68428/18-24-вих від 07.10.2024р. з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якої відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином російської федерації [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] в період з 18.11.2017р. по теперішній час (станом на 16:11 04.10.2024р.) в базі даних не виявлено. Інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали та тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається 10 років з дня її винесення. Зберігання в базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017р. В порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007р. № 472 інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років. Висновком органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради № 431-15-01 від 05.07.2023р. визначено доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У цьому ж висновку встановлено, що дитина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] не виконує батьківські обов`язки по відношенню до доньки, не приділяє належної уваги дитині, не цікавиться її розвитком, навчанням, матеріально не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, не створює належні умови для розвитку її здібностей. Висновком Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] за вих. № 100-11548 від 03.09.2024р. визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . У цьому ж висновку зазначено, що 24.07.2024р. посадовою особою служби проведено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та з`ясовано, що умови для проживання та виховання дитини створено належним чином. Разом з матір`ю та дитиною у квартирі проживає співмешканець матері [PERSON] , [INFO].. Право користування квартирою родина має на підставі договору оренди від 18.12.2018р. В квартирі дотримуються санітарно-гігієнічні норми, наявні продукти харчування. З інформації спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів № 37 міста Києва встановлено, що з 2019р. по 2024р. батько [PERSON] до школи не з`являвся, навчанням не цікавився. Мати працевлаштована, має дохід. Під час роботи з психологом центру [PERSON] , у присутності матері, розповіла, що вона рідко спілкувалася з батьком та бабусею з боку батька, останній раз ще у 2022р. за допомогою засобів телефонного зв`язку, на теперішній час не знає жодної інформації про біологічного батька та своїм батьком вважає вітчима [PERSON] . За результатами роботи з психологом центру встановлено, що в [PERSON] стосунки з батьком емоційно холодні, будь-яка взаємодія відсутня, батько не приймає участі у вихованні та щоденному піклуванні про дитину, має відчуженість до біологічного батька. Малолітня дитина [PERSON] пояснила суду, що біологічного батька не бачила в усвідомленому віці, хіба що, можливо, у далекому дитинстві, його не пам`ятає, спілкуватися з ним не бажає, як з людиною яка не цікавиться її життям. Тим паче [PERSON] росіянин, а росія щодня бомбить міста, через що вона змушена у школі спускатися до бомбосховища, та навчатися там, що для неї важко. Не хоче мати нічого спільного з [PERSON] . Зазначила, що пам`ятає себе з трьох років, по скайпу бувало розмовляла з [PERSON] , проте виховання від нього не було, матеріально він її не підтримує. Коли останній раз з ним спілкувалася вже не пам`ятає. Її виховує мати, вітчим [PERSON] з яким проживають з 2017р., та бабуся. Називає біологічного батька по прізвищу, бо не може сприймати його як батька, він ніхто. Вважає що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде лише їй на користь. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що проживає з [PERSON] та [PERSON] з 2018р. Займається вихованням дитини, водить її на різні гуртки та секції, дає поради, матеріально забезпечує. Вони мають спільний побут. Він відноситься до [PERSON] як до дочки, а вона до нього як до батька. За час спільного проживання відповідача [PERSON] жодного разу не бачив. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] її онук. Він вже більше 6 років проживає разом з [PERSON] та [PERSON] , опікується ними, займається вихованням дитини, водить її на різні гуртки. Вони проживають повноцінною сім`єю, дитина виросла на її очах. [PERSON] ставиться до [PERSON] як до доньки, а вона до нього як до батька. Біологічного батька [PERSON] не знає, вважала, що позивачка [PERSON] мати-одиначка, бо як спілкувалися, дитина взагалі ніколи не згадувала про батька, та дізналася про це на початку війни. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що бачила відповідача [PERSON] останнього разу коли дитині [PERSON] був один рік, після чого останній іноді спілкувався з дитиною по телефону, коли телефонував до них. Бувало два рази на рік переводив кошти, невеликі, на цукерки дитині. Останній переказ був до початку війни, у 2022р. Участі у вихованні дитини відповідач не бере. Виховує та утримує дитину позивачка. Водночас, з огляду на приписи ст.ст. 42, 69 та 93 ЦПК України, суд не бере до уваги письмові пояснення свідків [PERSON] (а.с. 127), [PERSON] (а.с. 129), [PERSON] (а.с. 130), оскільки свідок має бути допитаний безпосередньо судом в судовому засіданні. Правила ст. 93 ЦПК України щодо заяви свідка застосовується виключно до учасників справи яким вказані свідки не являються. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Матеріалами справи встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у її вихованні. Орган опіки та піклування, як за зареєстрованим місцем проживання дитини [PERSON] ,, так і за місцем її фактично проживання, вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, а сам відповідач, в свою чергу, в судове засідання не з`явився, заперечень щодо позбавлення його батьківських прав до суду не надав. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки. Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved