Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивачки зазначає, що позивачці на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 26.03.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М., належить квартира розташована за адресою [ADDRESS] . Позивач отримала зазначену квартиру у власність 26.03.2002 року, тобто під час укладеного шлюбу з [PERSON] , але на момент купівлі зазначеного майна фактично шлюбні відносини з [PERSON] були припинені з 1995 року та вказане майно було придбане не за спільні кошти подружжя, а з власних коштів, отриманих з продажу спадкового майна. Вищезазначене майно було пошкоджено внаслідок бойових дій. За для відшкодування коштів за пошкоджене майно через програму «є-Відновлення», [PERSON] подала документи через електронний сервіс «Дія», в якому було визначено, що дане майно не зареєстровано в реєстрі прав нерухомості з 2013 року. З зазначеним питанням позивач звернулася до Відділу реєстрації майнових прав управління в сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та подала документи для проведення реєстраційної дії. Рішенням державного реєстратора Г.Бєспечної від 27.10.2023 №69940157 було зупинено розгляд заяви у зв`язку з необхідністю уточнення певної інформації. У подальшому, рішенням державного реєстратора Г.Бєспечної від 08.12.2023 року №70608281 відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з невиконанням заявником зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви вимог у строк. Враховуючи обставини, що державний реєстратор відмовив у проведенні державної реєстрації майнових прав у зв`язку з відсутністю інформації, яка міститься в архівах КП «Кремінського бюро технічної інвентаризації» на паперових носіях, надати зазначену інформацію на вимогу державного реєстратора неможливо, у зв`язку з тим, що архіви КП «Кремінського бюро технічної інвентаризації» залишились в м.Кремінна, на тимчасово окупованій території. Тому єдиним способом для проведення державної реєстрації майнових прав є встановлення права власності в судовому порядку. Право власності на квартиру позивача було зареєстровано згідно законодавства України, яке було чинне на момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Позивач, просить суд визнати право особистої приватної власності, як дружини на трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , розташованої на 4 поверсі 5 поверхового будинку, загальною площею 59,1 м.кв. за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , згідно договору купівлі-продажу посвідченому приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М. зареєстрованому в реєстрі №355 від 26.03.2002 року, з відміткою комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» про проведення реєстрації нерухомого майна за реєстровим №10821 від 01.07.2002 року. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 01 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків 10 днів. 15 лютого 2024 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява з додатками на виконання вимог ухвали від 01.02.2024. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 19 лютого 2024 року уточнену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків 10 днів. 28 лютого 2024 року від представника позивача надійшла заява на усунення недаліків зазначених в ухвалі судді від 19 лютого 2024 року. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 05 березня 2024 року від представника позивача адвоката Хоменка А.С.\~надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 06 березня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Хоменка А.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 05 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, за даними електронного реєстру громади на території Кремінської громади зареєстрована громадянка [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , дата реєстрації 11.07.2002 за адресою [ADDRESS] . Також вважають, що у даному випадку Кремінська міська військова адміністрація не є належним відповідачем. Враховуючи зазначене прохають визначи Кремінську міську військову адміністрацію неналежним відповідачем по справі та розглянути справу без їх участі. Враховуючи, що представник позивача відзив на позовну заяву отримав засобами поштового зв`язку раніше аніж він надійшов до суду, то 19.07.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вважають, що Кремінська військова цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, що здійснює повноваження Кремінської міської ради та її виконавчих комітетів, є належним відповідачем у справі. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 11 жовтня 2024 року від представника позивача - адвоката Петренко Ірини Феліксівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінової Л.Ф. від 14 жовтня 2024 року було задоволено заяву представника позивача адвоката Петренко Ірини Феліксівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. [PERSON] надала заяву відповідно до якої прохала розгляд справи проводити без її участі та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, у судове засідання не з`явився, у відзиві прохав суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом на підставі ч.2 статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1 ч.2 ст.16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно Вмтягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043501363, вбачається, що 24 квітня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області було складено актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . 26 березня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Недбайло Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №355, [PERSON] купила кооперативну квартиру під номером [ADDRESS] . На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 01 липня 2002 року право приватної власності за [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано в Кремінському районному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстраційну книгу № 14дод. за реєстровим № 10821. 26\~червня 2002\~року на\~квартиру [ADDRESS] \~було виготовлено\~технічний паспорт\~відповідно до\~якого власником\~зазначено [PERSON] .\~Зазначений технічний\~паспорт зареєстрований\~в бюро\~технічної інвентаризації\~за №10821/14д\~та на\~першому аркуші\~міститься відповідний\~підпис начальника\~БТІ та\~проставлена печать Кремінського районного бюро технічної інвентаризації. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, 17 червня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що зазначена спірна квартира була придбана позивачкою під час перебування у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Згідно Витягу\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян про\~державну реєстрацію\~шлюбу щодо\~підтвердження дошлюбного\~прізвища №00041926913,\~10\~жовтня 2003\~року,\~ [PERSON] \~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~про що\~10\~жовтня 2003\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Кремінського\~районного управління\~юстиції у\~Луганській області\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №146. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 07 квітня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 29 квітня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до Витягу №5 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: [PERSON] та син позивачки [PERSON] , що також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У судовому\~засіданні встановлено,\~що квартира\~розташована за\~адресою [ADDRESS] , була пошкоджена внаслідок бойових дій та за для відшкодування коштів за пошкоджене майно через програму «є-Відновлення», [PERSON] подала документи через електронний сервіс «Дія», в якому було визначено, що дане майно не зареєстровано в реєстрі прав нерухомості з 2013 року. 23 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON] із відповідною заявою. Рішенням від 27 жовтня 2023 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Беспечна Г.Ю. зупинила розгляд заяви до усунення обставин зазначених в рішенні та відповідно направила запит до компетентних підприємств технічної інвентаризації, які проводили державну реєстрацію прав до 2013 року, відповідно до якого прохала надати інформацію: чи маються в архівах підприємства на паперових носіях відомості про реєстрацію прав власності (за ким, в яких частках в разі спільної власності та на підставі чого була проведена державна реєстрація) на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] ; надати технічний опис та схематичний план на зазначений об`єкт нерухомого майна; надати інформацію про наявність/відсутність самочинного будівництва або переобладнання на вищезазначений об`єкт нерухомого майна та про наявність/відсутність в архівній справі відомостей, що унеможливлюють проведення реєстрації права власності на вищезазначений об`єкт, а саме: обтяжень заборон, арештів. У зв`язку з тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Беспечної Г.Ю. від 08 грудня 2023 року було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою [PERSON] . Згідно відповіді Кремінської міської війської адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 05.01.2024 №01-21/58 на адвокатський запит від 03.01.2024, у зв`язку з тимчасовою окупацією Кремінскьої громади Комунальне підприємство «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» не здійснює діяльність на підконтрольній території України. Архівні справи стосовно майна мешканців громади залишилися на непідконтрольній території . Відновлення діяльності Комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» на разі неможливе. Враховуючи зазначене позивачка була змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Відповідно достатті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Місто Кремінна Луганської області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № 120 від 23.04.2024), відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. 22 травня 2023 року набрав чинності\~Закон України\~«Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-ІХ від 23 лютого 2023 року, яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, з дня набрання чинності\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим\~постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 21 квітня 2023 р. № 381. Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України\~№ 2923-ІХ від 23\~лютого 2023 року визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 р. № 600. У пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про об`єкт нерухомого майна\~домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. Згідно з п. 3 ч. 3\~ст.\~10\~Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. У судовому\~засіданні встановлено,\~що отримати інформацію щодо спірного майна, яка міститься в архівах КП «Кремінського бюро технічної інвентаризації» на паперових носіях, неможливо, у зв`язку з тим, що архіви КП «Кремінського бюро технічної інвентаризації» залишились в м.Кремінна, на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим позивачка позбавлено можливості відповідно зареєструвати право власності на спірне майно. У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на\~статтю 392 ЦК України, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належне їй майно. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна маєправо пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1\~статті 321 ЦК України\~закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів встановлено,що спірне майно було придбано позивачкою під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Згідно статті 60 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правововідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1,6,7 ст. 57 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правововідносин) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно статті 63 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правововідносин) дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 68 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правововідносин) розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Згідно стаття 72 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правововідносин) позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача акцентує увагу суду на тому, що майно у вигляді спірної квартири було придбане позивачкою за час окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та за кошти від продажу успадкованого майна, а отже є її особистою приватною власністю. Однак суд не приймає до уваги зазначені твердження, адже суду не було надано жодних належних доказів, які б підтверджували, що у період придбання квартири позивачкою, подружжя [PERSON] та [PERSON] проживало окремо у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Крім того, посилання позивачки, що квартиру було придбано за кошти від продажу успадкованого майна також не знайли свого підтвердження, адже згідно долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №515, вбачається що спадкове майно у вигляді жилого будинку за номером [ADDRESS] , було продане позивачкою 02 квітня 2002 року, у той час як спірна квартира була придбана 26 березня 2002 року, а отже спірна квартира немогла бути придбана за кошти від спадкового майна. Твердження позивача, що кошти були взяті в борг у матері чоловіка, а потім повернуті після продажу успадкованого майна, суд також не приймає до уваги, адже жодних доказів на підтверджені зазначених обставин суду наданао не було. Враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо тверджень\~представника відповідача\~що Кремінська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області не є неналежним відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації. Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про здійснення начальниками Кремінської і Рубіжанської міських військових адміністрацій Сєвєродонецького району Луганської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування: 1)\~начальники Кремінської\~і Рубіжанської\~міських військових\~адміністрацій Сєвєродонецького\~району Луганської\~області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції\~Законом України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану",\~здійснюють повноваження\~відповідних міських\~рад,\~їх виконавчих\~комітетів,\~відповідних міських\~голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідної міської ради (для працівників, посади яких не включено до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарати Кремінської і Рубіжанської міських рад та їх виконавчі комітети, інші виконавчі органи (з урахуванням\~абзацу третього\~пункту 1 частини другої статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"), комунальні підприємства, установи та організації Кремінської і Рубіжанської міських територіальних громад підпорядковуються відповідно начальнику Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та начальнику Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Отже з урахуванням вищевикладеного, на період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування, Кремінська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області має повноваження Кремінської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області. Однак, звертаючись з вимогами до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, позивачем не зазначено, яким саме чином військова адміністрація порушила права позивача. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.\~15,\~16,\~316,\~317,\~321,\~328,\~392 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed