Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Адвокат Мельниченко А.В., який діє в інтересах [PERSON] , як законного представника малолітнього сина [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року позивач та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час їх спільного проживання позивач завагітніла та [INFO] народила сина - [PERSON] . У свідоцтві про народження відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] помер. За період свого життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , приймав матеріальну та фізичну участь у вихованні та розвитку сина. Однак, через брак часу та зайнятість на роботі [PERSON] не встиг подати до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини. Вказав, що 10.03.2023 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] у порядку окремого провадження. У межах розгляду даної справи ухвалою Дарницького районного суду м. Києва була призначена судова молекулярно-генетична експертиза на вирішення якої було поставлено питання чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] . Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-94-2023 від 19.05.2023 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99, 99 %. Дана експертиза проводилася на підставі зразків біологічних матеріалів, а саме зразків крові позивача та дитини, які відбиралися у закладі, який проводив експертизу та зразку крові [PERSON] , які були доставлені з КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» на виконання вимог ухвали суду, якою призначено експертизу. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року заяву позивача було задоволено та встановлено факт батьківства [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] ; зобов`язано Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , № 589 від 12.03.2019 року, складеного Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: змінити в графі «батько» з « [PERSON] » на « [PERSON] » [INFO] , громадянин України. Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року скасовано, а заяву позивача про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, у зв`язку із наявністю спору про право між позивачем та відповідачем на отримання спадщини, що унеможливлювало розгляд такої справи в межах окремого провадження, роз`яснено про право на звернення до суду в порядку позовного провадження для вирішення даного спору. У зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом та просила суд встановити факт батьківства, а саме що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 589 від 12.03.2019 року про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши, що його батьком є громадянин України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.01.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.12.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Басараб Н.В. про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи відмовлено. Позивач та її представник, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Басараб Н.В. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Крім того, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і про наявність у нього дітей поза шлюбом їй відомо не було, ніколи чоловік про дітей не розповідав і тим більше, що він когось утримував - їй не було відомо. Жоден з родичів ніколи не говорив про наявність дитини і тим більше на думку відповідача є дивним поява осіб, які претендують на спадщину. 11.08.2023 року відповідач звернулась до Одинадцятої державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі № 8/2023 від 11.01.2023 року і їй державний нотаріус повідомила, що 23.02.2023 року надійшла заява від [PERSON] від імені свого сина [PERSON] , [INFO] про прийняття спадщини і в подальшому надала нотаріусу рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/4045/23 про встановлення факту батьківства. З ЄДРСР стало відомо, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року було встановлено факт батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Дане рішення скасовано апеляційною інстанцією і залишено без розгляду заяву про встановлення факту, оскільки мається спір про право. В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №т103-94-2023 від 19.05.2023 року, вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunder" Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Проте, законна дружина [PERSON] жодних дозволів, жодних зразків померлого чоловіка [PERSON] для проведення будь-яких експертиз не надавала і які зразки були взяті для дослідження, так і не відомо. Тому вважає, що така експертиза не є належним і допустимим доказом в даній справі. Позивачем не надано суду жодних доказів, які дії вчиняв покійний чоловік [PERSON] задля визнання батьківства, до позовної заяви долучено три фотокартки і не долучено жодного доказу, що перешкоджало юридичному оформленню батьківства [PERSON] , якщо він вважав себе батьком дитини. На підтвердження спільного проживання позивачем надано довідку голови ОСББ і більше жодних доказів спільного проживання, утримання, визнання, ведення спільного господарства, тощо. Крім того, зазначила, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Оскільки копія експертизи долучена до позовної заяви викликає сумніви, оскільки проводилась за відсутності згоди законної вдови, без залучення її до участі у справі умисно, то така експертиза повинна бути призначена в даній справі. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що отримання біологічних зразків померлого [PERSON] , так і проведення експертизи, здійснювалося в межах судової справи та на виконання ухвали суду, яка має обов`язковий характер, а тому відсутні підстави вважати, що експертиза проводилася з порушенням вимог чинного законодавства України. Вважає, шо посилання [PERSON] на те, що вона не надавала згоди на відібрання біологічних зразків, не може свідчить про неналежність висновку експерта, як доказу у даній справі. Зазначив, що якщо дотримуватися такої логіки, то експертиза взагалі не зможе бути проведена без дозволу [PERSON] , хоча проведення такої експертизи за аналогічних обставин є обов`язковим, оскільки існує спір щодо кола спадкоємців, пов`язаний з необхідністю встановлення факту батьківства. Відповідачем не наведено достатніх правових підстав ставити під сумнів раніше отриманий в межах судового провадження висновок експерта, який є належним та допустим доказом. Висновок подавався до суду в копії, а оригінал такого доказу знаходиться в матеріалах справи № 753/4045/23, яка знаходиться в Дарницькому районному суді м. Києва. Заявляючи про необхідність відмови в задоволенні позовної заяви, а також вказуючи не належність доказів у даній справі відповідач, всупереч положенням ЦПК України щодо доказування не додає до позовної заяви жодного доказу, який би спростовував заявлені позовні вимоги, що свідчить про безпідставність заперечень відповідача щодо поданого позову. Вважає, що відповідач не спростувала обґрунтованість заявлених позовних, а тому позов [PERSON] має бути задоволений у повному обсязі. Представники Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та третіх осіб до суду не з`явилися, подали заяви в яких просили розгляд справи проводи за відсутності їх представників за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, які були надані у судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що [INFO] народилась дитина чоловічої статі [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , про що Дарницьким районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 589 від 12.03.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.03.2019 року. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 27.12.2022 року відомості про батька дитини [PERSON] записані за вказівкою матері, відповідно до ст.135 СК України, а саме в графі «батько» зазначено [PERSON] . Позивач посилається на те, що вона та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час їх спільного проживання [PERSON] завагітніла. Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця посилається на те, що [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 03.01.2023 року. З витребуваної судом копії спадкової справи № 8/2023 заведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне йому майно. На підставі поданої 11.01.2023 року заяви [PERSON] було заведено спадкову справу № 8/2023 щодо майна померлого [PERSON] 23.02.2023 року до нотаріальної контори звернулася із заявою [PERSON] про прийняття спадщини від імені свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а 28.02.2023 року [PERSON] подала нотаріусу заяву з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям у зв`язку з тим, що вона має намір звернутися до суду із заявою про встановлення батьківства щодо померлого. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , №589 від 12 березня 2019 року, складеного Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: змінити в графі «батько» з « [PERSON] » на « [PERSON] » [INFO] , громадянин України. Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] , подану представником [PERSON] задоволено. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року скасовано, а заяву [PERSON] , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства залишено без розгляду. Роз`яснено [PERSON] , що вона має право на звернення до суду в порядку позовному провадження для вирішення вказаного спору. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в розмір 805 грн. 20 коп. З вказаної постанови встановлено, що заява [PERSON] про встановлення батьківства була залишена без розгляду з підстав не можливості її розгляду в порядку окремого провадження, через наявність спору про право. З копії висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченка М.В. № 103-94-2023 від 19 травня 2023 року, вбачається, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunder" Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. З даного висновку вбачається, що експертиза була призначена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2023 року у цивільній справі № 753/4045/23. У висновку експерта зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та за дачу завідомо неправдивого висновку експерта. З висновку вбачається, що зразок крові [PERSON] доставлений до відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи в конверті з білого паперу, заклеєному та опечатаному круглою печаткою відділення судово-медичної імунології та цитології Київського обласного бюро судово-медичної експертизи. Цілісність упаковки не порушена. Зразки крові [PERSON] та [PERSON] були відібрані на паперові фільтри 05.05.2023 року у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, про що складено відповідний протокол. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є двоюрідною сестрою покійного [PERSON] , знайома з позивачем, їх особисто знайомив [PERSON] , а також є хрещеною матір`ю [PERSON] та стверджує, що дитина [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] за життя ділився враженнями та емоціями з нею про вагітність позивача, радів, що народився син [PERSON] . [PERSON] дарував подарунки, гуляв з ним, він не відмовлявся від дитини та був присутнім на хрещенні дитини. Коли помер [PERSON] була присутня [PERSON] , але вона була здивована, що то була його дружина, оскільки про неї вона нічого не знала та тим паче, що вони були одружені. Пояснила, що була обізнана про всі стосунки [PERSON] з жінками, однак про [PERSON] їй нічого відомо не було. Також зазначила, що про хворобу безпліддя [PERSON] їй нічого не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її першим чоловіком з яким перебували у шлюбі в період з 2004 року до 2006 року та після розлучення підтримували дружні відносини та [PERSON] їй розповідав, що у нього народився син. Зустрічалися з [PERSON] випадково, дзвонили пару разів на рік один до одного. [PERSON] розповідав їй про сина, але ім`я його не пам`ятає, проте пам`ятає, що на той момент дитині було 2 міс. Про матір дитини розповідав, що вона одного віку з нею та що вони є схожими, ім`я матері дитини не повідомляв, та вона і не запитувала. З позивачем познайомилася після смерті [PERSON] . Про безпліддя [PERSON] їй не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем, проживають в одному будинку, а також зазначила, що працювала раніше консьєржем в будинку, тому обізнана хто де проживає. Їй відомо, що позивач та [PERSON] разом проживали та в них народився син [PERSON] . [PERSON] не говорив, що це не його дитина, постійно дарував подарунки та приїздив до [PERSON] та з ним гуляв. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з положеннями ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень наведених п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У ч. 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.ч. 1-7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення від 07 травня 2009 року в справі Калачова проти РФ № 3451/05, § 34). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved