Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить встановити факт непроживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою : [ADDRESS] ; визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, [INFO] помер його батько [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним фактично проживали він та дружина померлого [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Горячевою Н.В. від 04 липня 2008 року зареєстровано в реєстрі за № 2170, згідно якого усе належне рухоме та не рухоме майно заповів у таких частках: 1/4 - сину [PERSON] , 3/4 - сину [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності померлого підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11 квітня 1973 року реєстраційний номер 40. Він звернувся до приватного нотаріуса Гавриленко Д.В. з заявою для оформлення спадкових прав після смерті батька, однак отримав відмову № 316/01-16 від 06.09.2024 року, мотивовану тим, що: згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Управління адміністративних послуг Конотопської міської ради Сумської області від 22.08.2024 року № 3454, вбачається, що разом з померлим [PERSON] на день його смерті були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , які згідно закону, вважаються такими, що вони прийняли спадщину та мають право звернутися до нотаріуса за видачою свідоцтва. Додатково нотаріусом роз`яснено, що якщо спадкоємець - [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, він має право звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті за однією адресою. На момент смерті [PERSON] лише він та його мати - [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вже більше 20 років не проживає на території України, він разом з цивільною дружиною переїхали проживати за кордон, там проживає і на даний час. За таких обставин вважає, що державна реєстрація у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання спадкоємців спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки ч.3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи: [PERSON] та приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Гавриленко Д.В. в судове засідання не з`явився, кожен окремо, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 30,38 ). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності померлого підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 11 квітня 1973 року реєстраційний номер 40. (а.с.22). [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Горячевою Н.В. від 04 липня 2008 року зареєстровано в реєстрі за № 2170, згідно якого усе належне рухоме та не рухоме майно заповів у таких частках: ? частку сину [PERSON] , ? частку сину [PERSON] (а.с.23,24). Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, заведена спадкова справа № 68/2024 (а.с.17). Окрім позивача спадкоємцями за законом, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, є дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] , про що вказав нотаріус відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва на спадкове майно (а.с.20). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] за місцем проживання останнього, по [ADDRESS] , були також зареєстровані дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.14-16) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , та [PERSON] , яка є сусідами позивача, також підтвердили факт, що [PERSON] , [INFO] не проживав разом з [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. Також пояснили, що на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] з [PERSON] , який помер [INFO] , проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Отже, під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18). За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved