Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання батька [PERSON] , відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 27.01.2022 року у справі №372/3945/21, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року, довічно, змінивши щомісячний розмір аліментів, які стягуються з 3 000 грн. 00 коп. на 1 500 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що його щомісячний дохід складає у середньому 2 000 грн., а тому сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 3 000 грн. на утримання батька він не має можливості, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду 26.03.2024 відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Стельникович С.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] задоволення позовних вимог заперечили. Представник Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.01.2022 року у справі №372/3945/21 з [PERSON] стягують аліменти на утримання батька [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року, довічно. Згідно довідки № 155 від 04.12.2023 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Обухівської міської ради [PERSON] вбачається, що останній отримає соціальну допомогу, як інвалід третьої групи. Згідно вказаної довідки, [PERSON] отримував допомогу як інвалід третьої групи у наступному розмірі: 19.07.2023 року 1 287 грн. 00 коп.; 20.08.2023 року 2 100 грн. 00 коп.; 21.09.2023 року 2 100 грн. 00 коп.; 22.10.2023 року 2 100 грн. 00 коп.; 23.11.2023 року 2 100 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення або зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка отримує аліменти - одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вбачається, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, що впливає на визначений судом розмір аліментів і у позивача виникло право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, розмір аліментів становить 3\~000 грн. щомісячно, а щомісячний сукупний дохід [PERSON] становить близько 2\~000 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн. до 1\~500 грн., щомісячно. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved