Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на будинок. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] , [INFO] , належить жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . 28.11.1964 року на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п`яти включно мені була відведена земельна ділянка згідно рішення Артемівської міської Ради депутатів трудящих № 130 від 26.11.1964 року за адресою [ADDRESS] , площею 437 кв.м. Відвід земельної ділянки по [ADDRESS] ) в натурі і передача її в користування відбувся 28.11.1964 року, що підтверджується Актом від 28.11.1964 року. 10 грудня 1964 року договір забудови був посвідчений Першою Артемівською нотаріальною конторою, реєстр № 775. Інспекцією Держархбудконтролю м. Артемівська на підставі виконкому Артемівської міськради від 05.04.1978 року № 134 надано дозвіл на проведення робіт по будівництву жилого будинку з надвірними будівлями на садибній ділянці в [ADDRESS] , що підтверджується дозволом на проведення будівельних робіт. Протягом 1965 - 1968 років жилий будинок з надвірними будівлями був збудований. Жилий будинок «Alaa*a ** » має загальну площу 64,3 кв.м, житлову - 40,6 кв.м, складається з чотирьох кімнат площею 10,71 кв.м, 7,3 кв.м, 8,40 кв.м, 14,20 кв.м, коридору 3,30 кв.м, кухні 3,73 кв.м, веранди 8,58 кв.м, коридору 8,1 кв.м. На садибній ділянці також побудовані літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Д», що технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду на ім`я [PERSON] , виготовленим 14.12.1989 року інвентарним бюро комунгоспу Артемівської міської ради. Право власності на побудоване домоволодіння на підставі договору забудови від 28.11.1964 року зареєстровано відповідно до існуючого на той час порядку 03.04.1990 року в інвентарному бюро комунгоспу Артемівської міської ради, р. 3-888 М-И. Межі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок з надвірними будівлями площею 544 кв.м, винесені в натурі в лютому 1990 року, що підтверджується Актом виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника. Після закінчення будівництва позивач продовжував благоустроювати будинок газифікував його в 1994 році та в 1994 році облаштував водопостачання та водовідведення, що підтверджується специфікаціями-схемами проектних робіт. Згідно із Звітом про оцінку від 04.07.2024 року, виконаного оцінювачем [PERSON] (сертифікат № 123/23 від 23.02.2023 р.) вартість жилого будинку з надвірними будівлями становить 135\~700 грн. Зазначений жилий будинок з надвірними будівлями був збудований в період шлюбу позивача зі [PERSON] , який був зареєстрований 28.12.1961 року Новоселівською сільською радою Краснолиманського району Донецької області, на спільні кошти і спільною працею, відповідно до чинного законодавства був спільною сумісною власністю подружжя. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла, на її частку в спільній сумісній власності відкрилась спадщина. [PERSON] заповіту не залишила, спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями за законом першої черги були доньки позивача - [PERSON] та [PERSON] і позивач в рівних частках. Доньки [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, позивач прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на частку померлої дружини позивач не може через відсутність документа, що посвідчує право власності за позивача дружиною [PERSON] на частку у спільному сумісному майні подружжя, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З цих підстав 12.07.2024 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Тимко О.В. винесена постанова № 1196/02031 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Крім того, 12.06.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради рішенням № 73611584 відмовлено в проведення реєстраційних дій через відсутність відомостей в КП «Бахмутське БТІ» щодо реєстрації права власності на зазначений будинок. З початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України з 24 лютого 2022 року територія Бахмутської міської територіальної громади перебувала в зоні активних бойових дій, а з 13.12.2023 року м. Бахмут окуповане військами російської федерації, органи влади України на цій території не діють. У зв`язку з цим, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] : жилий будинок «Alaa*a ** » загальною площею 64,3 кв.м, житловою площею - 40,6 кв.м, з чотирьох кімнат 10,71 кв.м, 7,3 кв.м, 8,40 кв.м, 14,20 кв.м, коридору 3,30 кв.м, кухні 3,73 кв.м, веранди 8,58 кв.м, коридору 8,1 кв.м; з надвірними будівлями: літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Д». Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним, заяв та клопотань не надходило. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] .(а.с.26) Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] 1940 року народження перебував у шлюбі з [PERSON] , 1961 року народження.(а.с.25) 28.11.1964 року на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п`яти включно мені була відведена земельна ділянка згідно рішення Артемівської міської Ради депутатів трудящих № 130 від 26.11.1964 року за адресою: [ADDRESS] , площею 437 кв.м.(а.с.27-30) Відвід земельної ділянки по [ADDRESS] ) в натурі і передача її в користування відбувся 28.11.1964 року, що підтверджується Актом від 28.11.1964 року. 10 грудня 1964 року договір забудови був посвідчений Першою Артемівською нотаріальною конторою, реєстр № 775. Інспекцією Держархбудконтролю м. Артемівська на підставі виконкому Артемівської міськради від 05.04.1978 року № 134 надано дозвіл на проведення робіт по будівництву жилого будинку з надвірними будівлями на садибній ділянці в [ADDRESS] , що підтверджується дозволом на проведення будівельних робіт.(а.с.31) Як вбачається з технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду на ім`я [PERSON] , виготовленого 14.12.1989 року інвентарним бюро комунгоспу Артемівської міської ради, то жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 64,3 кв.м, житлову - 40,6 кв.м, складається з чотирьох кімнат площею 10,71 кв.м, 7,3 кв.м, 8,40 кв.м, 14,20 кв.м, коридору 3,30 кв.м, кухні 3,73 кв.м, веранди 8,58 кв.м, коридору 8,1 кв.м. На садибній ділянці також побудовані літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Д».(а.с.33-38) Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що доньки [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини. Постановою державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 від 12 липня 2024 р. №1196/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове, користування земельною ділянкою, посвідченого 28 листопада 1964 року Першою артемівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 775. Згідно з відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , відсутні. Вищевказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими зареєстрований 28 грудня 1961 року Новоселівською сільською радою Краснолиманського району Донецької області, актовий запис №34. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заведена, заповіти від імені [PERSON] посвідчені не були, що підтверджується Витягами зі Спадкового реєстру №77581966, № 77581961 від 08.07.2024 року сформованими Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1. Таким чином, відсутність документа, що посвідчує право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] та [PERSON] , позбавляє нотаріальну контору можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.49) Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] був збудований в період шлюбу [PERSON] зі [PERSON] , який був зареєстрований 28.12.1961 року Новоселівською сільською радою Краснолиманського району Донецької області, на спільні кошти і спільною працею, згідно ст. 60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності, а відтак частка [PERSON] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] становить . Таким чином після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина в тому числі і на частку житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS] . Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги є доньки [PERSON] та [PERSON] , але вони спадщину не приймали, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved