Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада) про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , до якого входить житловий будинок під літерою «А», загальною площею 42,4 кв. м, житловою площею 19,9 кв. м, вхід сходи «а», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», огорожа № 1, криниця № 2. Вказану спадщину прийняла дочка [PERSON] - [PERSON] , оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, який [PERSON] заповіла позивачу. Він прийняв спадщину після смерті баби, оскільки в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок, який до того ж належав до суспільної групи колгоспний двір. З огляду на наведені обставини просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.11.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори, а також приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач Монастириська міська рада не забезпечила явку представника в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника, з обставинами, викладеними у позові, погоджується. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] одружилися 02.03.1956 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації одруження [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.08.2015 року в справі № 603/527/15-ц, яке набрало законної сили 08.09.2015 року, задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.02.1968 року [PERSON] і [PERSON] зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 10.06.1993 року, його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) спірне домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого станом на 01.01.1991 року зазначено [PERSON] (прабаба позивача). Іншим членом двору вказано її дочку - [PERSON] , [INFO] (баба позивача). Згідно з довідкою № 347 від 18.04.2024 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] , 1910 р. н., і [PERSON] , 1935 р. н. Зі змісту довідки № 202, виданої 17.09.2024 року Комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що по [ADDRESS] розташований житловий будинок під літерою «А» загальною площею 42,4 кв. м, житловою площею 19,9 кв. м, сходи «а», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», огорожа № 1, криниця № 2, що також підтверджується даними технічного паспорта, виготовленого 15.07.2024 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» (копія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Відповідно до інформаційної довідки № 401148781 від 28.10.2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Прабаба позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.01.2001 року. Згідно з довідкою № 346 від 18.04.2024 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вказаною адресою також проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] , 1935 р. н. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 537/01-16 від 15.11.2024 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 165 за 2015 рік. З матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається, що 15.09.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАО № 707336 на право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0061989 від 05.03.1997 року. Баба позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2018 року. Поряд з цим, судом встановлено, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 18.07.2014 року баба позивача зазначена як [PERSON] , а в свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] від 28.12.2018 року - як [PERSON] . Згідно з довідкою № 424 від 23.12.2019 року, виданою виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом із нею був зареєстрований, але не проживав її онук [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 18.04.2018 року секретарем виконкому Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстровано у реєстрі за № 01, відповідно до якого [PERSON] заповіла усе належне їй майно, зокрема і житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний пай, який знаходиться в с. Яргорів Монастириського району Тернопільській області, своєму онукові [PERSON] (позивач). Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. № 67/02-16 від 19.11.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 6 від 06.02.2019 року. Як вбачається з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 26.12.2019 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні [PERSON] земельні ділянки. Постановою приватного нотаріуса Пивоварчук О. Є. № 48/02-16 від 25.10.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно, а також з огляду на належність цього будинку до суспільної групи колгоспний двір. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Судом встановлено, що об`єктом спадкування у цій справі є житловий будинок з надвірними будівлями, що належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15.04.1991 року були прабаба позивача - [PERSON] , а також баба позивача - [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК Української РСР (1963 року). Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР (1963 року). Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 13 постанови № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У силу ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом, прабаба позивача - [PERSON] померла [INFO] і після її смерті залишилось спадкове майно, що складалося, зокрема з 1/2 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Вказану спадщину прийняла дочка [PERSON] - [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до колишнього колгоспного двору, до складу якого станом на 15.04.1991 року входили [PERSON] (прабаба позивача) та [PERSON] (баба позивача), котрим належало по 1/2 частини вказаного будинковолодіння. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належну їй частку в майні колгоспного двору успадкувала її дочка - [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині - відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved