Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду про стягнення заборгованості за договором позики від 07.06.2023 року у розмірі 5000 доларів США та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2000 доларів США. 07.06.2023\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] був\~укладений договір\~позики,\~згідно з\~умовами якого\~ [PERSON] \~отримав позику\~у розмірі\~5000\~доларів США,\~що підтверджується\~його власноручнаписаною\~розпискою,\~в якій\~визначено \~відсотки \~за користування\~позикою \~10%\~за кожні\~ три\~місяці \~користування позикою\~від суми\~позики.\~Відповідно до\~умов вищевказаного\~договору [PERSON] \~зобов`язувався повернути\~суму позики\~через один\~рік з\~моменту написання\~розписки.\~Кінцевим терміном\~повернення Відповідачем\~взятих у\~позику коштів\~є 07.06.2024\~року. Враховуючи вищевикладене, загальна сума процентів за користування Відповідачем грошовими коштами становить 2000 доларів США, згідно наступного розрахунку: - за період з червня 2023 року по вересень 2023 року - 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США; - за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США; - за період з грудня 2023 по березень 2024 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларі. США; - за період з березня 2023 по червень 2024 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США. Нездійснення погашення заборгованості за досягнутою письмово домовленістю зумовило звернення позивача до суду з метою вирішення справи в порядку визначеному законом. Сторони до суду не з`явилися, повідомлені про час та дату судового засідання в установленому порядку. Позивач позов підтримав та просив здійснити розгляд справи за відсутності.. Відповідач повідомлений про час та дату судового засідання належним чином, не з`явився та не направив представника. Клопотання про відкладення, розгляд справи за відсутності від відповідача до суду не надходили. При відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Згідно ст. 1046 \~ЦК України \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.) Судом встановлено договірні відносини щодо позики 5000 доларів США, відповідно до письмової розписки від 07.06.2023 року, якою підтверджено факт передачі та отримання грошових коштів. Позика надавалась на один рік під 10 відсотків, що нараховувались кожні три місяці користування коштами, від суми позики. Зобов`язання у строк не виконано. Позивачем нараховано 2000 доларів США відсотків за користування позикою: - за період з червня 2023 року по вересень 2023 року - 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США; - за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США; - за період з грудня 2023 по березень 2024 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларі. США; - за період з березня 2023 по червень 2024 року 5000 доларів США х 10 % = 500 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та можливість його задоволення, враховуючи доведеність зібраними по справі доказами. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: approved