Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд: 1.«Встановити юридичний факт проживання [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] , [INFO] понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме, до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 2.Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] » На обґрунтування позову позивач зазначила наступне. «Квартира за [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] , чоловікові матері позивачки, [PERSON] . Вказана квартира була набута [PERSON] як таким, що повністю сплатив за неї пайовий внесок в ЖБК «Будівельник-9», та відповідно діючих на момент набуття права власності норм, зареєстрована в ОП ЗМБТІ, інвентарний номер 37239. Після укладення шлюбу між матір`ю позивачки та [PERSON] вони почали разом мешкати в квартирі за [ADDRESS] , крім подружжя з ними мешкали також син [PERSON] [PERSON] , мати якого померла в 1977 році та донька [PERSON] [PERSON] , позивачка по справі. Відносинам в сім`ї притаманно було взаємодопомога і повага, падчерка та пасинок не відчували себе чужими в цій родині, оскільки кожен із батьків, відносився відповідно, як до рідної дитини, в їх сім`ї панували мир та злагода. Згодом [PERSON] захворів на онкологічну хворобу, тож всі члени родини наглядали за ним та по мірі сил, допомагали грошима, купувала ліки та продукти харчування. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка була успадкована матір`ю позивачки, як дружиною та рідним сином спадкодавця [PERSON] по частки відповідно. Зважаючи на стан здоров`я матері, з метою догляду за нею, як особою однією статті, допомоги, позивачка [PERSON] оселилася жити в квартиру [ADDRESS] та стала жити однією родиною разом з матерію [PERSON] та зведеним братом [PERSON] . В них був спільний бюджет та спільне господарство і побут, вони разом купували продукти, робили ремонт, замінили сантехнику в квартирі. В 2021 році померла мати позивачки, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями після її смерті були рідна донька, [PERSON] , позивачка, та діти її померлого рідного сина, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по праву представництва, онуки спадкодавці. [PERSON] відмовилась від своєї частки на спадщину після смерті матері, на користь неповнолітніх племінників, приймаючи до уваги те, що фактично проживала в квартирі, вела з [PERSON] спільне господарство та в них був спільний побут, то ж зважаючи на те, що зведений брат, [PERSON] , який не мав інших родичів крім зведеної сестри, позивачки по справі, мав намір розпорядитися на випадок смерті своєю часткою квартири саме на її користь, вона була впевнена в тому, що частка квартири буде нею успадкована. В 2023 році, несподівано та раптово, від COVID-19, помер [PERSON] , зведений брат позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 465, яке видано Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), організацією поховання якого займалася позивачка, що підтверджується копією довідки про одержання та поховання праху № 2241, копія долучена до первинного позову. Зважаючи на раптовість смерті, [PERSON] , який не збирався помирати, не встиг оформити заповідальне розпорядження на користь позивачки, то ж приймаючи до уваги те, що [PERSON] досить тривалий час проживала разом з померлим, при цьому вони були пов`язані спільним побутом та веденням домашнього господарства, позивачка наглядала та дбала про частку квартири, де мешкав [PERSON] , як за життя, так і після смерті [PERSON] , сплачувала комунальні та інші послуги, крім того, в її користування перейшли предмети домашнього вжитку, меблі та інші речі, що належали померлому [PERSON] , вона займалася організацією поховання, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину, як спадкоємець четвертої черги, проти, 17 серпня 2023 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, зважаючи на відсутність документу, який би підтверджував факт постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем. Таким чином, оскільки право позивача на спадок за законом виникає не на підставі родинної спорідненості, а у відповідності зі ст. 1264 Цивільного кодексу України, позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування після померлого зведеного брата [PERSON] . Тож встановлення юридичного факту проживання позивача зі спадкодавцем має значення для належного оформлення права на спадщину та, відповідно, отримання ним свідоцтва про право на спадщину. Факт того, що [PERSON] , постійно проживала і проживає за адресою: [ADDRESS] підтверджується фактом спільного проживання та веденням спільного господарства зі спадкодавцем, який може бути підтверджений в судовому засіданні свідком [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , про виклик якої зазначено в прохальній частині позову, крім того підтверджується оплатою нею комунальних та інших витрат на утримання квартири [ADDRESS] , копії квитанції долучено до уточненого позову». У судовому засіданні представник позивача та позивач наполягли на позові за вказаними у ньому підставами. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позовних вимог не висунув, просив справу вирішити на розсуд суду. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позовних вимог також не висунули. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено\~ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно\~ст.1220 ЦК України\~встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Згідно зі\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] , про що слідує зі свідоцтва про його смерть від 17.02.2023 року. 15 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. від 17.08.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за законом після померлого [PERSON] . Верховним Судом України, у абзаці 3 п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 10231, виданого 09.02.1993 року П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою спадкодавцю належала частина квартири за [ADDRESS] , про що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2023 року. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (п.1 ч.1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). При цьому, з матеріалів витребуваної судом спадкової справи слідує, що після смерті спадкодавця [PERSON] ніхто окрім позивача із заявами про прийняття спадщини не звертався. Наголошуючи на\~позові,\~позивач [PERSON] посилалася\~на те,\~що досить тривалий час проживала разом з померлим, при цьому вони були пов`язані спільним побутом та веденням домашнього господарства, позивачка наглядала та дбала про частку квартири, де мешкав [PERSON] , як за життя, так і після смерті [PERSON] , сплачувала комунальні та інші послуги, крім того, в її користування перейшли предмети домашнього вжитку, меблі та інші речі, що належали померлому [PERSON] , вона займалася організацією поховання. При цьому, позивач просила суд встановити юридичний факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме, до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , з показань яких дійсно вбачається, що більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини до дня смерті спадкодавця ( [INFO] ) - [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю, тобто проживали спільно за адресою спірної квартири, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки (ст. 3 СК України). . Отже, у суду немає підстав не довіряти обґрунтуванню позивача, оскільки вони узгоджуються з показаннями допитаних судом свідків та письмовими доказами щодо поховання позивачем спадкодавця. На підставі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставі не заборонених законом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, наявні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved