Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена заява, в якій [PERSON] вказує про те, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Зугрес, Донецької області, що є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, а тому отримати свідоцтво про смерть дідуся у заявника немає можливості. Встановити факт смерті заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце народження: с. Шендерівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, Україна, який помер [INFO] , місце смерті: м. Зугрес, Донецької області, Україна. Заявник в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі заявника. Заінтересована особа Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Таким чином, родинні зв`язки заявника [PERSON] та [PERSON] підтверджені відповідними доказами. [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце народження: с. Шендерівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, Україна, що стверджується копією паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого 11.10.1997. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Зугрес, Донецької області, що стверджується копією довідки про смерть №147 від 25.11.2024, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого органами на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч.1 ст.9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 та 3 цієї статті передбачає, що будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. П. 2 ч. 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено неможливість отримати у м. Зугрес, Донецької області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] , [INFO] , що виникла у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також судом враховано, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Оскільки, заявник не має можливості надати для реєстрації смерті дідуся документів встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заява підлягає задоволенню. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави - члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов`язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з Південною Африкою від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому, невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) Території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг, що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, існують підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце народження: с. Шендерівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, Україна, який помер [INFO] , місце смерті: м. Зугрес, Донецької області, Україна. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України \~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved