Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою та просить суд оголосити військовослужбовця [PERSON] , [INFO] померлим, який [INFO] зник безвісти під час виконання бойового завдання з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в н.п. Лиман Донецької області, посилаючись на необхідність отримання свідоцтва про смерть сина та оформлення документів для отримання пільг і грошової допомоги, які підлягають виплаті сім`ї загиблого військовослужбовця. В обґрунтування вимог зазначено, що її син [PERSON] , старший механік-водій танкової роти танкового батальйону військової частини [NUMBER] , зник безвісти 23.05.2022 під час бойового завдання. У ході досудового розслідування було встановлено за фактом зникнення безвісти [PERSON] , їй стало відомо, що екіпаж танка, в якому перебував її син, виконував бойове завдання в н.п. Лиман Донецької області. Під час відбиття наступу зі сторони російської федерації у вказаний танк влучив снаряд, а потім ще два, внаслідок чого здетонував боєкомплект. Вибратися вдалося лише одному члену екіпажу. Територія, на якій відбулась подія, була окупована до 01.10.2022. Після деокупації було відшукано місцезнаходження вказаного вище танку та вилучено рештки, що в ньому знаходилися, однак згідно висновку експерта встановити їх належність не вдалося можливим у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єкта, оскільки вони занадто пошкоджені. Тому просить оголосити сина померлим під час виконання бойового завдання, який помер у віці 23 років, місце смерті місто Лиман Донецької області. Ухвалою від 12 липня 2024 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Представник заявника адвокат Співак В.А. надала заяву відповідно до якої вимоги заяви підтримала з підстав, викладених в заяві. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогон І.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник ВЧ [NUMBER] до суду не з"явився, про день слухання повідомлялися. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 25 копія свідоцтва). Наказом командира Військової частини [NUMBER] від 01.06.2019, солдата [PERSON] призначеного наказом Командувача сухопутних військ ЗСУ від 22.05.2019 № 36-РС на посаду механіка-водія 3 танкового взводу 2 танкової роти І танкового батальйону, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с. 103 копія витягу). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша третя статті 89 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до частин 1-3 статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №490/342/17). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц та у постанові від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 зазначив, що оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті [INFO] . Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. У якості доказу як на підставу заявлених вимог, сторона заявника посилається на надану до суду копію акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] , відповідно до якого з рапорту командира І танкового батальйону військової частини [NUMBER] від 25 травня 2022 стало відомо, що під час виконання бойового завдання в [ADDRESS] безвісти зникли військовослужбовці, в тому числі старший механік водій 2 танкової роти І танкового батальйону молодший сержант [PERSON] , телефонний зв`язок з ними втрачено. Перевірити позиції, на яких дані військовослужбовці працювали, не має можливості, оскільки позиції перейшли під контроль противника. З обставин, встановлених під час службового розслідування, екіпаж танка, в якому перебував [PERSON] , висунулись на вогневий рубіж, однак в танк влучив кумулятивний снаряд. З танку зміг вибратися лише один член екіпажу солдат [PERSON] та став свідком того, що решта екіпажу звідти не вибралися. Після чого в танк було 2 влучання, внаслідок чого боєкомплект здетонував (а.с. 90-93). Указане підтверджується також письмовими поясненнями до акту. На підставі постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 14.06.2022, постановленою прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного округу, у матері безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] [PERSON] , [INFO] відібрано біологічні зразки (буквальний епітелій) для проведення судових експертиз в рамках кримінального провадження № 12022041230000615 від 09.06.2022, внесеного за ЄРДР за частиною 2 статті 110 КК України. Згідно висновку експерта від 17.11.2022 № СЕ-19/108-22/7169-БД, встановлено генетичні ознаки буквального епітелію [PERSON] 1980 р.н. Згідно висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 13 вересня 2023 року № СЕ-19/103-23/4262-БД, встановлено генетичні ознаки зразка буквального епітелію [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС від 10.07.2023 № СЕ-19/103-23/4224-БД «Генетичні ознаки фрагментів кісток трупа … не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єктах». Аналогічне викладено у висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС від 13.09.2023 № СЕ-19/103-23/4223-БД. Генетичні ознаки фрагмента кістки трупа № 1264/НЕ позначеного «2» (об`єкт № 2.1) не встановлювали у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом (або відсутністю) ДНК у даному об`єкті. У зв`язку з вищезазначеним дане питання не вирішувалось (а.с. 34-35 копія висновку). За таких обставин, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Оскільки,\~матеріали справи\~дають можливість\~встановити день\~вірогідної смерті\~ [PERSON] \~,\~то оголосити\~його померлим\~слід з\~ 23\~травня 2022.

Outcome: approved