Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У вересні 2023 із позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся [PERSON] , який просив стягнути на свою користь з [PERSON] несплачену суму боргу за договором позики від 06.08.2022 року у розмірі 48 000 грн., також 3% річних у сумі 1530,41 грн, інфляційні збитки у сумі 4223,86 грн та пеню у сумі 24148,06 грн. Мотивував позовні вимоги тим, що 06.08.2022 між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким позивач передав у власність останньому грошові кошти у сумі 50000 грн, а позичальник зобов`язався повернути вказані кошти. Відповідач у встановлений у договорі термін кошти у повному обсязі не повернув, на неодноразові усні вимоги повернути кошти не реагує. Тому з метою захисту своїх прав позивач був змушений звернутися до суду. Оскільки відповідач вчасно кошти не повернув та продовжує ними користуватися у позивача також виникло право вимоги зі стягнення 3% річних, інфляційних збитків та пені. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2024 вирішено справу передати до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 31.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява у якій він просить позов задовольнити з підстав наведених у ньому та провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що 06.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 50000 грн. В свою чергу [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 01.09.2022 року (розписка а.с. 8). 10.03.2023 [PERSON] повернув із вказаної суми лише 2000 грн (довідка а.с. 10). Сума, що підлягає до стягнення складає 48000 грн. Оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. У зв`язку з невиконанням зобов`язання 3% річних від суми заборгованості складає 1530,41 грн, інфляційні втрати - 4223,86 грн та пеня - 24148,06 грн. Частиною першою ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст.\~627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.\~1047\~ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ч. 2 ЦК України). Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.\~549\~ЦК штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пеня як вид неустойки обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Проценти річних, так само як інфляційні втрати, нараховані на суму боргу, не входять до складу грошового зобов`язання і, на відміну від пені, не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти отримані у позику в сумі 48 000 грн у встановлений строк не повернуто, враховуючи встановлену статтею 204\~ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Оскільки відповідач допустив заборгованість то відповідно позивач має право на відшкодування 3% річних у сумі 1530,41 грн, інфляційних втрат у сумі 4223,86 грн та пеню у сумі 24148,06 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, які той поніс у сумі 1211,20 грн, що складається із судового збору. Суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу у зв`язку із недоведеністю понесення таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved