Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»(надалі-ТзОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» 24.10.2024 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року у сумі 11650,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 07.08.2021 року між ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та відповідачем був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №42683, який підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 07.08.2021 року, строк кредиту: 27 днів, тобто до 02.09.2021 року, за користування кредитом позичальник сплачує 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки-фіксована. На виконання вимог п.2.4. кредитного договору, відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Факт перерахування первісним кредитором наданих у кредит коштів відповідачу підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно виписки з особового рахунку станом на 22.07.2024 року становить 11650,00 грн., та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9650,00 грн. 17.02.2022 року між ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» та ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого позивач набував право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року у сумі 11650,00 грн. На виконання вимог ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» позивачем направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на дату подачі позову залишена без відповіді. Із урахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року у сумі 11650,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12922,40 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням(викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 12.11.2024 року подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Гайтанюк М.М. 05.12.2024 року через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що [PERSON] позов визнає частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2000,00 грн, відсотків, нарахованих в межах строку дії кредитного договору, у розмірі 1350,00 грн. та 300,00 грн. комісії. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, судові витрати стягнути пропорційно до задоволених вимог. Розгляд справи просила проводити у відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.08.2021 року між ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №42683, який підписаний відповідачем електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора AV8476. Відповідно до п.1.1-1.7 вказаного договору кредитор надав позичальнику фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 27 днів, тобто до 02.09.2021 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором. За користування кредитом позичальник сплачує 912,5%(процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5%(процентів) на добу. Тип процентної ставки-фіксована. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту позичальник зобов`язаний сплатити комісію у розмірі 15% від суми кредиту. Датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція(оферта) на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства www.aviracredit.com.ua. Відповідно до п.3.3.1, 3.3.3, 3.3.4 договору позичальник має право достроковго повернути кредиту в повному обсязі або часткового, сплативши проценти за строк фактичного користування кредитом; продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, визначеного в Графіку розрахунків , в повному обсязі нараховані проценти по кредиту; протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, в тому числі у разі отримання ним кредитних коштів. Згідно п.5.2 договору всі зміни і доповнення до цього договору оформлюються шляхом підписання сторонами додатків і додаткових угод з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.6.3 всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора є невід`ємними частинами договору. Підписанням вказаного договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства; підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію зазначену в частині другій ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(п.п.6.7-6.8 договору). У реквізитах позичальника у вказаному договорі зазначено паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце прописки, номер банківської картки [PERSON] : [NUMBER] та номер мобільного телефона: [NUMBER] . У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №42683 викладений графік розрахунків та загальну вартість кредиту, відповідно до якого дата надання кредиту-07.08.2021 року, дата повернення-02.09.2021 року; кількість днів користування кредитом-27; сума кредиту-2000,00 грн; проценти за користування кредитом(2,5% в день)-1350,00 грн; комісія за користування кредитом-300,00 грн; реальна річна процентна ставка 465195%; загальна вартість кредиту-3650 грн. Довідкою про ідентифікацію ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» підтверджується, що клієнт [PERSON] з яким укладено договір №42683 від 07.08.2021 року ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником(підписання ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https:// www.aviracredit.com.ua/ одноразовий ідентифікатор-KL8476, дата відправки-07.08.2021 року, номер телефона, на який відправлено ідентифікатор-380983357804. 17.02.2022 року між ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» та ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов п.п. 1.2, 6.1, 6.2.3 якого ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» відступило ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників(додатку №1 до цього Договору). Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються складає 114623306,90 грн. Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТзОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №42683 від 07.08.2021 року на загальну суму 11650,00 грн, з яких: 2000,00 грн- сума виданого кредиту, 9650,00 грн- залишок по відсотках. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №42683 сума боргу відповідача станом на 22.07.2024 року складає 11650,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту- 2000,00 грн. та прострочена заборгованість за процентами -11650,00 грн. Вказаним розрахунком також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги з вказаним договором та станом на 22.07.2024 року заборгованість обліковувалась у розмірі 11650,00 грн, нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» вбачається, що 07.08.2021 о 08:40:05 на сайті Торговця AVIRACREDIT.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, а саме: видача коштів у сумі 2000,00 шляхом зарахування на платіжну картку [NUMBER] . Зазначений номер картки був вказаний відповідачем під час укладання кредитного договору. 20.06.2024 року позивач за вих. б/н направив на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №42683 від 07.08.2021 року та погашення заборгованості у розмірі 11950,00 грн у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, яка залишена [PERSON] без відповіді. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частиною другою ст. 644 ЦК України передбачено, що у разі якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.02.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено, і підтверджується дослідженими доказами, що 07.08.2021 року між ТзОВ «ФК«АВІРА ГРУП» і [PERSON] із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №42683 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 2000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку на строк 27 днів-до 02.09.2021 року. У вказаному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання за вказаним договом виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] , уклавши кредитний договір №42683 від 07.08.2021 року, право вимоги за яким перейшло до позивача, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року у розмірі 11650,00 грн., яких: 2000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 9650,00 грн- прострочена заборгованість за процентами, що нараховані станом на 22.07.2024 року. Однак у наданому позивачем розрахунку зазначена лише сума заборгованості за тілом кредиту та нараховані проценти, проте порядок нарахування заборгованості не вказаний. Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке. Відповідно до п.1.2 договору №42683 строк кредитування становив 27 днів, тобто до 02.09.2021 року, проте, як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відсотки за цим договором нараховувались й після спливу визначеного ним строку кредитування. Враховуючи те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають лише проценти, нараховані у межах визначеного договором строку кредитування. Таким чином, розмір заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року складає 1350 грн(2000/100х2,5%х27), а загальний розмір боргу, що підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача за вказаним договором із урахуванням боргу за тілом кредиту у сумі 2000,00 грн. становить 3350,00 грн., що повністю визнається відповідачем. Доказів пролонгації строку дії договору про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року та укладення відповідних додаткових угод між сторонами позивачем суду не надано. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №42683 від 07.08.2021 року в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним договором у розмірі 3350,00 грн, з яких: 2000,00 грн- прострочена заборгованість за тілом кредиту; 1350,00 грн- заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. позивачем до позовної заяви додано: -договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладений між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТзОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до п.п.1,2, 3.1 якого за цим договором адвокат надає клієнту наступні види правової допомоги: представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правоого характеру; надання правової інформації, консультацій і роз`ясень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта. Вартість правової допомоги адвоката(гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката(погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу за надання правової допомоги; -довіреність ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» від 29.12.2023 року, видану на представництво інтересів товариства адвокатом Пархомчуком С.В.; -акт про отримання правової допомоги від 04.11.2024 року відповідно до якого адвокатом під час підготовки і направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №42683 від 07.08.2021 року надано наступні послуги: 1)зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] у рамках кредитного договору №42683 від 07.08.2021 року (1 година), загальною вартістю 2000,00 грн; 2) складення та подання до суду позовної заяви(підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики(2,5 години), загальною вартістю 5000,00 грн; 3) інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години) загальною вартістю 3000,00 грн; 4) канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн., а всього на загальну суму 10500,000 грн; -платіжну інструкцію №3 2790 від 04.11.2024 року відповідно до якої позивачем перераховано на рахунок адвоката грошові кошти у сумі 10500 грн як оплату за правничу допомогу згідно рахунку №04.11.2024-88 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року. У даній справі відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а тому приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено частково на 28,76%(3350х100/11650), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягненню з відповідача на позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 3019,80(10500/100х28,76%). Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 696,57 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог(3350х2422,40/11650). На підставі викладеного,

Outcome: partial