Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

17.05.2022 р. позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - акціонерне товариство «Кредобанк», Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Вусо», Товариство з обмеженою відповідальністю «Соллі Плюс. Кременчук» про стягнення збитків, завданих ДТП, в якому просив: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 92770 грн. 20 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.; - витрати зі сплати судового збору в сумі 1427,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.10.2020 року о 19 год. 15 хв. на 104 км. + 600 м. автодороги Бориспіль- Запоріжжя, [PERSON] [INFO] , керуючи автомобілем Газ 2410 д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не виорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Ravon, д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобіль Ravon, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок ДТП отримані механічні пошкодження транспортного засобу ремонту та відновленню не підлягають, автомобіль Ravon, д.н.з. [NUMBER] , не підлягає подальшій експлуатації. Позивач є власником автомобіля Ravon, д.н.з. [NUMBER] , який був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу № 107393 від 15.09.2020 року в ТОВ «Соллі Плюс. Кременчук». Кошти на придбання транспортного засобу було позивачем отримано згідно кредитного договору № 33618/2020 від 16.09.2020 року, укладеного з АТ «Кредобанк». За фактом ДТП 02.10.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 492873. 16.11.2020 року суддя Золотоніського районного суду Черкаської області, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №695/2472/20, визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Розмір збитків, понесених позивачем, складає 92770,20 грн. Це різниця між сумою, що покрила ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до договору №11714649-02-17-03 від 16.09.2020 року і фактичними витратами Позивача на купівлю транспортного засобу та понесених супутніх витрат. Щодо документального підтвердження збитків у сумі 92770,20 грн. позивач зазначав у позові наступне. Між позивачем та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 33618/2020 від 16.09.2020 року на суму позики 278010,00 грн. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, кредит виданий для здійснення часткової оплати за договором Купівлі продажу транспортного засобу Ravon, моделі R4 тип легковий загальний CAR -General Седан В, номер шасі (Кузова рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 1485, колір коричневий, рік випуску 2020, укладеним між Позивачем та ТОВ «Соллі Плюс. Кременчук». 15.09.2020 року між Позивачем та ТОВ «Соллі Плюс. Кременчук» був укладений договір купівлі продажу №107393 на придбання транспортного засобу Ravon, моделі R4. Вартість автомобіля відповідно до пункту 2.1 договору складає 308900.00 грн. Пунктом 2.3 договору передбачено, що суму у розмірі 278010.00 грн. сплачує АТ «Кредобанк», а попередню оплату в сумі 30890,00 грн. сплачує позивач. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту AT «Кредо банк» від 16.09.2020 року, та п.3.1 кредитного договору 33618/20 Позивач зобов`язаний оплатити комісію 2.99 % за управління кредитом від початкової суми кредитної заборгованості в сумі 8312,50 грн. Позивач оплатив суму в розмірі 8312,50 грн. за умовами договору 33165/2020 від 15.09.2020 р. Також, паспортом споживчого кредиту AT «Кредобанк» передбачено послуги акредитованого нотаріуса за посвідчення договору застави у сумі 2200.00 грн. Позивач послуги оплатив. Паспортом споживчого кредиту передбачено укладання договору страхування транспортного засобу (Повне каско). Позивач уклав договір добровільного страхування наземного транспорту №11714649-02-17-03 від 16.09.2020 року з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Відповідно до умов договору сума страхової виплати в разі повного знищення транспортного засобу зменшується на 10 відсотків (30890.00 грн) та складає 278010,00 грн. Вартість договору 23260.20 грн. Позивач оплатив вартість договору. Згідно вимог кредитного договору № 33618/2020 від 16.09.2020 року Позивач уклав договір добровільного страхування від нещасних випадків № 11714650-01-17-03 від 15.09.2020 року. Вартість договору складає 6147,20 грн. Позивач оплатив зазначену суму. Відповідно до умов Кредитного договору позивач уклав з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» договір страхування цивільної відповідальності поліс № АР/ 0630751 від 16.09.2020 року. Вартість полісу складає 813,00 грн. З метою належної експлуатації транспортного засобу Позивач замовив у ТОВ «СОЛЛІ ПАЮС. Кременчук» послуги з укомплектування транспортного засобу, а саме роботи з антикорозійної обробки кузова, встановлення захисної сітки радіатора, встановлення бризковиків, парктроніка. Вартість робіт склала 20738,00 грн. відповідно до заказу-наряду №26747 від 14.09.2020 року. Зазначені послуги Позивач оплатив. Отже, з урахуванням наведених вище витрат позивач для придбання транспортного засобу Ravon, моделі R4 витратив 370370,90 грн. Договором страхування №11714649-02-17-03 від 16.09.2020 року, страховим полісом Позивачу компенсовано збитки в сумі 278010,00 грн. (закрито кредитний договір). З урахуванням суми витрачених коштів та суми компенсованих витрат договором страхування та полісом, непогашені збитки відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складають 92360.90 грн., плюс банківські послуги на суму 409,30 грн. (370370,90 грн. - 278010,00 грн.= 92360,90 грн.+ 409,30 грн.= 92770,20 грн.). Станом на дату подання позовної заяви матеріальна шкода, завдана відповідачем -винуватцем ДТП, позивачу в повному обсязі не була компенсована. Також позивач вказував, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка проявила себе в затяжному стресі, безсонні та дратівливості. Позивач постійно розмірковував, щодо дорожньо-транспортної пригоди, його турбувало вирішення питання по наслідкам ДТП, виникав постійний стрес при спілкуванні з працівниками банку, де транспортний засіб був у заставі. Турбувало питання невизначеності щодо розміру страхових виплат та оцінки пошкоджень транспортного засобу. Взагалі весь час після ДТП та до моменту усунення наслідків аварії дався позивачу дуже тяжко. Позивач вибився з його усталеного ритму життя, а думки про ДТП та проблеми, які воно йому завдало, не давало змоги повернутися до звичного ритму життя. Крім того, відповідач добровільно не погоджувався компенсувати в повному обсязі шкоду, завдану ДТП. Станом на день подання позовної заяви відповідач не проявив бажання відшкодувати завдану шкоду, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом, втрачати свої кошти на судові витрати та витрати, понесені з розглядом справи. Дана обставина не аби як впливає на психоемоційний стан позивача, вносить корективи в фінансові можливості та плани його сім`ї. Внаслідок ДТП позивач був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб, який був пошкоджений внаслідок ДТП та не підлягає ремонту. Даний факт суттєво впливав на життя позивача та його родини. Неможливість користуватися транспортним засобом завдала багато незручностей та внесла зміни у ритм життя. Оскільки позивач є директором товариства з обмеженою відповідальність ТОВ «Адонай-2016» ЄДРПОУ 40407763, знищений транспортний засіб був придбаний в тому числі для виконання обов`язків керівника, оперативного вирішення господарських питань, відряджень та прибуття до місця роботи. Юридична адреса та потужності ТОВ «Адонай 2016», Полтавська обл., м. Миргород, вул. Сорочинська, 2А. Місце проживання позивача, м. Кременчук, Полтавської області. Відстань від місця проживання та міста роботи понад 130 км, то в обидві сторони складає понад 260 км. Враховуючи знищення транспортного засобу позивач був вимушений користуватися послугами міжміських перевезень, прилаштовуватися під розклад руху автобусів, або шукати альтернативні варіанти прибуття на роботу до м. Миргород. У порівнянні з часом, який витрачався на проїзд автобусом, позивач на автомобілі економив не менше двох годин свого часу та сам корегував свій день. Це дві години життя кожен день, які позивач витрачав даремно, хоча міг би використовувати на відпочинок, спілкування з сім`єю, на роботу. На день подання позовної заяви позивач не отримав компенсації понесеної матеріальної та моральної шкоди, та на сьогодні невідомо, коли будуть поновлені його порушенні фінансові інтереси. Позивач вважає, що компенсація моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. є найменшою сумою, яку можна вважати співмірною з тими хвилюваннями та негативними наслідками, які увійшли в його життя внаслідок ДТП та по сьогоднішній день мають негативний вплив. 22.06.2022 р. суддею відкрито провадження в справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 27.03.2023 р. представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача: - матеріальну шкоду в розмірі 101096 грн. 21 коп., з урахуванням вартості послуг зі сплати під час набуття права власності на транспортний засіб (7723,00 грн. +79 грн. банківські послуги) та вартість реєстрації транспортного засобу (493,01 грн. + 31 грн. банківські послуги), який пошкоджено внаслідок ДТП; - моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.; - витрати зі сплати судового збору в сумі 1510,96 грн. (з урахуванням доплаченої суми судового збору 83,26) та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. 29.11.2023 ухвалою суду було закрите підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 10.07.2024 представник позивача - адвокат Максименко А.Ю. позов підтримав та просив стягнути з відповідача на користь позивача 151096,21 грн. матеріальної та моральної шкоди, судовий збір у сумі 1510,96 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 26150,00 грн. У судове засідання 27.11.2024 позивач та його представник не з`явились, але від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника та вказав, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Представник третьої особи АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ТОВ «Соллі Плюс.Кременчук» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 27.11.2024 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2020 р. по справі № 695/2472/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови суду вбачається, що [PERSON] , 02.10.2020 року о 19 год. 15 хв. на 104 км. + 600 м. автодороги Бориспіль- Запоріжжя, керуючи автомобілем Газ 2410 д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Ravon, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Opel, д.н.з. [NUMBER] , які стояли в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як вбачається з копії договору добровільного страхування наземного транспорту №11714649-02-17-03 від 16.09.2020 року, позивач застрахував автомобіль Ravon R4, д.н.з. [NUMBER] у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Відповідно до умов даного договору, сума страхової виплати в разі повного знищення транспортного засобу зменшується на 10 відсотків (30890,00 грн.) та складає 278010,00 грн. Згідно копії платіжної інструкції №35981 від 03.12.2020р. ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало на реквізити АТ «КРЕДОБАНК» грошові кошти в сумі 176430,00 грн., в якості страхового відшкодування згідно договору №11714649-02-17-03 від 16.09.2020 на підставі листа АТ «КРЕДОБАНК» від 01.12.2020 №49-44483/20, згідно якого АТ «КРЕДОБАНК» не заперечував проти перерахування коштів страхового відшкодування транспортного засобу Ravon R4, д.н.з. [NUMBER] , по клієнту [PERSON] на погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору №33618/2020 від 16.09.2020. Позивачем у своєму позові було зазначено, що за договором страхування №11714649-02-17-03 від 16.09.2020, страховим полісом позивачу було компенсовано збитки в сумі 278010,00 грн. (закрито кредитний договір). Позивач вказував, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальну шкоду (збитки) в сумі 101096,21 грн., яка складається з: попередньої оплати за договором купівлі продажу автомобіля №107393 від 15.09.2020 року в сумі 30890,00 грн.; комісії 2.99 % за умовами п.3.1 Кредитного договору 33618/2020 від 16.09.2020, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] , в сумі 8312.50 грн.; вартості нотаріальних послуг посвідчення договору застави в сумі 2200.00 грн.; вартості договору добровільного страхування наземного транспорту №11714649-02-17-03 від 16.09.2020, в сумі 23260,20 грн.; вартості договору добровільного страхування від нещасних випадків № 11714650-01-17-03 від 15.09.2020 року в сумі 6147.20 грн.; вартості полісу№ АР/ 0630751 від 16.09.2020 року в сумі 813.00 грн.; вартості робіт з обслуговування та укомплектування транспортного засобу в сумі 20738.00 грн.; вартості банківських послуг за оплату коштів в рамках наведених вище договорів у сумі 409.30 грн.; вартості послуг зі сплати під час набуття права власності на транспортний засіб 7723,00 грн.; банківських послуг 79 грн.; коштів у рамках наведених вище договорів у сумі 409.30 грн.; вартості реєстрації транспортного засобу 493,01 грн.; банківських послуг 31 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 ЗУ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України). Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Вказане визначення поняття збитків викладене в постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 910/422/18. З урахуванням викладеного вище суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів (копій аварійного сертифікату (рапорту), звіту (акту), висновку про оцінку тощо), які б достовірно свідчили про розмір шкоди, завданої пошкодженням чи знищенням автомобіля позивача внаслідок ДТП. Разом із тим суд заважає на те, що позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з придбанням автомобіля, його оформленням та поліпшенням стану автомобіля не внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому вказані витрати не можуть бути збитками в розрізі визначених вище термінів і відповідно не підлягають до стягнення з відповідача. У зв`язку з вище викладеним, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданнях з приводу пошкодження належного майна (транспортного засобу), а також душевних страждань, перенесених в результаті ДТП щодо негативних змін в організації життєвих процесів. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача було завдано значної шкоди позивачу та спричинено моральні страждання, тому заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості та зважаючи на реальність відшкодування, підлягають до часткового задоволення в розмірі 20000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 1510,96 грн. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (13%), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 196,40 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 05/07 від 05.07.2021, укладеного [PERSON] та адвокатом Максименком А.Ю., копію додаткової угоди №1 від 27.05.2022 до договору про надання правової допомоги № 05/07 від 05.07.2021; копію додаткової угоди №2 від 28.12.2023 до договору про надання правової допомоги № 05/07 від 05.07.2021; копію розрахункової квитанції №161008 від 10.01.2023 на суму 9000,00 грн., копію розрахункової квитанції №161044 від 25.09.2023 на суму 7500,00 грн., копію меморіального ордеру №@2PL857520 від 06.07.2021 на суму 3150 грн., ордер на надання правничої допомоги, копію акту №1 від 10.04.2022 з переліком виконаних робіт, за яким вартість послуг становить 9650,00 грн., копію акту №2/1 від 25.10.2023 з переліком виконаних робіт, за яким вартість послуг становить 16500,00 грн. Позивачем заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26150,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (13%) у розмірі 3399,50 грн.

Outcome: partial