Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення нею навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її доньки [PERSON] . На даний час донька проживає з нею, а відповідач проживає окремо. Донька є повнолітньою та навчається в Пенітенціарній академії України на денній формі навчання, відповідно не має змоги влаштуватися на роботу і самостійно отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує утримання, яке вона їй надає. При цьому відповідач добровільно кошти на утримання доньки не надає, хоча працює водієм в 7 Державній пожежно-рятувальній частині 2 Державного пожежно-рятувального загону ГУДСНС України в Чернігівській області та отримує заробітну плату, відповідно має можливість утримувати доньку. Представником відповідача подано відзив на позов з якого вбачається, що відповідач позовних вимог не визнає і у задоволенні позову просить відмовити, свою позицію мотивує тим, що позивачкою не доведено належними і допустимими доказами необхідності надання донці допомоги на період її навчання, в позові наведено лише голослівні твердження про необхідність такої допомоги. Також вказує, що довідкою з навчального закладу підтверджується навчання дитини за державний кошт, що ставить під сумнів доводи позивачки. При цьому відповідач у міру своїх можливостей у добровільному порядку може та буде надавати посильну допомогу своїй повнолітній донці. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю, пояснила, що на даний час відповідач проживає окремо від неї та їхньої спільної доньки, яка навчання на денній формі навчання і потребує коштів на придбання книг, одягу, канцелярського обладнання, гігієнічних засобів, продуктів харчування. Сам відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та може надавати фінансову допомогу своїй донці, однак добровільно цього не робить. Відповідач і його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяви та клопотання учасників справи Заяви та клопотання учасники справи до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 14 січня 2006 року, який рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2011 року було розірвано (а.с. 3). Вони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 2). Вказаним вище рішенням суду спільну дитину [PERSON] було залишено проживати з позивачкою (а.с. 3). З довідки Пенітенціарної академії України №292 від 08 жовтня 2024 року вбачається, що [PERSON] 12 серпня 2024 року була зарахована на навчання до даної академії з денною формою навчання за державним замовленням, термін навчання - до червня 2027 року (а.с. 4). Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом з`ясовано, що позивачка фактично утримує свою повнолітню доньку [PERSON] яка після досягнення повноліття продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема для придбання продуктів харчування, підручників, канцелярського приладдя, одягу, предметів гігієни. Стосовно тверджень представника відповідача про відсутність доказів здійснення позивачкою витрат на утримання своєї доньки суд зазначає, що позивачкою порушується питання про стягнення саме аліментів, за рахунок яких остання в подальшому утримуватиме свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання, а не додаткових витрат, які мають бути здійснені до подання позову та підтверджуватися належними та допустимими доказами. При цьому хоча донька позивачки та відповідача навчається за державним замовленням, однак очевидним є те, що вона потребує коштів для придбання продуктів харчування, підручників, канцелярського приладдя, одягу та предметів гігієни, однак самостійно заробляти не може через навчання на денній формі. У свою чергу відповідач, який є батьком [PERSON] , на рівні з матір`ю останньої зобов`язаний надавати своїй донці допомогу до завершення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, та має змогу її надавати, оскільки працевлаштований та отримує заробітну плату, що не оспорюється останні. Твердження представника відповідача про те, що відповідач буде в подальшому добровільно надавати допомогу донці в міру своїх можливостей на увагу не заслуговують, оскільки жодних доказів надання такої допомоги до звернення позивачки до суду з даним позовом відповідач не надав, обставин, які б цьому перешкоджали не навів. Згідно частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів суд враховує обставини, встановлені в ході судового розгляду та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж прожитковий мінімум для працездатної особи, щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення нею 23 років, залежно від того, яка із зазначених подій настане першою. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 06 листопада 2024 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 06 листопада по 05 грудня 2024 року. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову в розмірі 1 211 грн. 20 коп., відповідно до частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved