Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У вересні 2024 року представниця заявниці [PERSON] адвокат Драус О.О. звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просила суд: встановити факт належності [PERSON] , диплому серії [NUMBER] виданого 26 лютого 1985 року про закінчення середнього МПТУ №4 [PERSON] за професією «Кравець верхнього чоловічого, жіночого і дитячого одягу з умінням розкрою» та встановити факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] від 05 травня 1985 року. Свої вимоги представниця позивачки мотивує тим, що вона з метою призначення пенсії звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Під час проведення розрахунку стажу для обчислення розміру пенсії, виявлено, що у наявних документах містяться розбіжності щодо запису імені заявниці. Через наявні розбіжності у дипломі та трудовій книжці неможливо зарахувати заявниці у трудовий стаж періоди навчання та праці. Виправити наявні розбіжності в написанні імені в позасудвоому порядку неможливо, тому заявниця змушена звернутись до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Встановлення вказаних фактів необхідно заявниці для реалізації її права на отримання пенсії у відповідному розмірі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року було відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження та призначено дату судового засідання. Представниця заявниці в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності заявниці, заявлені вимоги підтримала. Представниця заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив, згідно якого просила розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи та просить суд відмовити у задоволенні заяви. Так, на їх думку, у вказаному випадку присутній спір про право, оскільки встановлення факту заявниці треба для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України, а отже пов`язано з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію. А тому є підстави для залишення заяви без розгляду. Суд, враховуючи процесуальну позицію представниці заявниці, представниці заінтересованої особи, викладених у заявах та відзиві, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 22 серпня 2000 року, [PERSON] народилась [INFO] в селищі Оленівка Волноваського району Донецької області, про що 19 вересня 1966 року зроблено відповідний актовий запис за №58. Вказано що батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 вересня 2000 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Оленівка Волноваського району Донецької області одружились 08 вересня 1984 року, про що зроблено відповідний актовий запис №9. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Згідно копії адресного листка прибуття, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Оленівка Волноваського району Донецької області, [INFO] прибула до села Городниця Підволочиського району Тернопільської області. \~ \~ \~ \~Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 09 грудня 1997 року, прізвище, ім`я по батькові заявниці у даній цивільній справі записано як [PERSON] , дата народження [INFO] . З копії диплому серії [NUMBER] від 26 лютого 1985 р., який складено українською та російською мовами вбачається, що цей диплом видано [PERSON] ( [PERSON] ) про те, що вона 01 вересня 1981 року. вступила до середнього МПТУ №3 м. Тернополя і 26 лютого 1985 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища за професією «Кравець верхнього чоловічого, жіночого і дитячого одягу з умінням розкрою четвертого розряду». В матеріалах справи міститься копія трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 05 березня 1985 року. яка складено російською мовою заповнена на ім`я [PERSON] (« [PERSON] »), [INFO] , у якій містяться записи про трудову діяльність за період з 01 вересня 1981 року по 30 червня 2011 року. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з пунктами 1, 6 частини 1, статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для отримання пенсії у розмірі, відповідно до трудового стажу та періоду навчання, частина якого не зарахована, у зв`язку із певними технічними описками, а саме невірно записаним прізвищем та по батькові заявниці. Відповідно до п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі диплому, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на перерахунок пенсії. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати відсутнім трудовий стаж заявниці за період ведення трудової книжки. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у зв`язку з неточностями в написанні прізвища та імені заявниці (в свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] від 22 серпня 2000 року; свідоцтві про одруження заявниці серії [NUMBER] від 01 вересня 2000 року; дипломі серії [NUMBER] від 26 лютого 1985 року; трудовій книжці серії [NUMBER] від 05 березня 1985 року) внаслідок неправильного написання та імені прізвища заявниці, у неї виникають труднощі щодо призначення пенсії відповідно до законодавства. В заяві заявниця вказує, що встановлення вказаних фактів необхідно для реалізації її права на отримання пенсії у відповідному розмірі. Крім того, суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у дипломі про її освіту і невірність написання її прізвища та по батькові не може бути підставою для позбавлення заявниці її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії. Щодо доводів представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про наявність спору про право слід зазначити, що такий спір відсутній, оскільки у даній цивільній справі встановлюється лише факт належності особі документу про освіту, в якому неправильно записане прізвище та ім`я заявниці. На думку суду, розбіжність в документах щодо написання імені не є спором про право та усувається при розгляді справи в порядку окремого, а не позовного провадження. Заявник у своїх вимогах не ставить питання щодо підтвердження отримання нею освіти, конкретного трудового стажу чи визначення їй розміру пенсії, а лише просить визнати належність їй документу, а саме диплому про освіту та трудової книжки, у яких є певні описки та неточності. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки суд вважає встановленим факт належності заявниці у даній цивільній справі - [PERSON] , [INFO] диплому серії [NUMBER] від 26 лютого 1985 року та трудової книжки серії [NUMBER] від 05 березня 1985 року.

Outcome: approved