Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник позивача - адвокат Маркін Андрій Володимирович звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом РАЦС Золочівського РУЮ Львівської області 23 березня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 41. Згідно рішення Золочівського районного суду від 22 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 2-514/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу). У шлюбі у позивачки з відповідачем народилась донька: [PERSON] , [INFO] , яка народилась і проживає в Іспанії. 3 самого народження донька проживає разом з [PERSON] , з [PERSON] ми не спілкується, ніякої допомоги на утримання доньки він не надає, аліменти не сплачує. Батька, [PERSON] навіть не знає і ніколи з ним не спілкувалась. 21 березня 2024 року, [PERSON] перебуваючи у приватного нотаріуса Золочівського нотаріального округу Папірянської О.О., написав Заяву про відмову від батьківських прав, підпис під якою було засвідчено приватним нотаріусом. 28 березня 2024 року, комісією з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради було складено Висновок за № 67 «Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ». За результатами наведених фактів і заслухавши [PERSON] та неповнолітню [PERSON] , відповідно до статей 155, 164, 166 Сімейного кодексу України «Про охорону дитинства», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування пов?язаної із захистом прав дитини", виходячи з інтересів дитини, комісія вирішила: визнати за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явилися, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилися, однак належним чином неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, якою підтримує рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради від 09.04.2024 № 2386 щодо доцільності позбавлення [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , батьківських прав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Ухвалою судді від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії № [NUMBER] , орган що видав 4625, такий видано на ім`я [PERSON] . В картці платника податків [PERSON] зазаначено номер [NUMBER] Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038822476 від 11 березня 2023 року, вказано, що 11.11.2010 здійснено реєстрацію актового запису про шлюб, прізвище до реєстрації шлюбу Загородня, після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038822884 від 11 березня 2023 року, вказано, що 15.04.2011 здійснено реєстрацію актового запису про шлюб, прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] . У витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002576997 від 14.03.2024 [PERSON] 09.08.2023 зареєстрована за адресою [ADDRESS] витягу з реєстру територіальної громади № 2023/006183729 від 09.08.2023 [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] Згідно з копії свідоцтва про народження з апостилем [PERSON] № 1542357/06 батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , місце народження Мадрид. В матеріала справи є заява від 21 березня 2024 року засвідчена [PERSON] , приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області про відмову від батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Із копії витягу з рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини від 28.03.2024 № 67 вбачається, що розглянувши висновок комісії з питань захисту прав дитини вирішено, що є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19. Судом встановлено, що позивач [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON] та створює належні умови для її проживання, навчання та розвитку. З самого народження донька проживає разом зі заявницею [PERSON] , з [PERSON] ми не спілкується, ніякої допомоги на утримання доньки він не надає, аліменти не сплачує. Батька, [PERSON] навіть не знає і ніколи з ним не спілкувалась. Наведене стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями позивача, письмовими доказами, зокрема нотаріально засвідченою заявою відповідача про відмову від батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] .Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї доньки, без поважних причин не виявляє щодо своєї доньки батьківського піклування, не цікавиться донькою, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає жодних коштів на утримання доньки, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved