Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), в якому просив: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов тим, що [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина до складу, якої увійшов житловий будинок розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем другої черги оскільки [PERSON] була її рідною сестрою. У шестимісячний строк позивач не змогла звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про смерть [PERSON] , оскільки вони тривалий час не спілкувалася і не підтримувала родинні зв`язки, а також позивач перебувала за межами України і про смерть сестри дізналася лише через деякий час після приїзду до України. Звернувшись до приватного нотаріуса позивач вона дізналася, що у спадковому реєстрі була відсутня інформація щодо заведення спадкової справи після [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник не заперечує проти позовної вимоги, тим самим позов визнав, і у своїй заяві просив суд про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини увійшов житловий будинок розташований по [ADDRESS] , який належав [PERSON] за рішенням Липовецького районного суду від 30.10.2006 по справі №2-644. Позивач являється спадкоємцем другої черги оскільки [PERSON] була рідною сестрою позивача, оскільки вони мали спільних батьків, що підтверджується витягом з ДРАЦС від 04.09.2024. Однак, у шестимісячний строк позивач не змогла звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про смерть [PERSON] , оскільки вони тривалий час не спілкувалася і не підтримувала родинні зв`язки, а також позивач перебувала за межами України і про смерть сестри дізналася лише через деякий час після приїзду до України. Звернувшись до приватного нотаріуса позивач дізналася, що у спадковому реєстрі була відсутня інформація щодо заведення спадкової справи після [PERSON] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також, відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. Суд оцінює характер цих обставин. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що [PERSON] заповіту не складала, а позивач являється спадкоємцем другої черги, оскільки [PERSON] була рідною сестрою позивача, але до дня смерті своєї сестри 06.12.2017 позивач проживала окремо від неї. Однак, у шестимісячний строк позивач не змогла звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про смерть [PERSON] , оскільки вони тривалий час не спілкувалася і не підтримувала родинні зв`язки, а також позивач перебувала за межами України і про смерть сестри дізналася лише через деякий час після приїзду до України. Натомість спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, факт прийняття її спадщини іншими спадкодавцями не встановлений. Позивач не змогла вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття її спадщини бо не знала про її смерть та й проживала окремо від неї. Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлої [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав. Крім того, відповідачем фактично визнано пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved