Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 01.11.2024 року адвокат Спеціальний С.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння по [ADDRESS] , яке відноситься до колгоспного двору, головою якого була померла, та на земельну ділянку площею 1,9700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У жовтні 2024 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. Приватним нотаріусом Огородник Л.Ю. видано свідоцтво про право власності за законом на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право власності на будинковолодіння відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на нього спадкодавця, позивачу рекомендовано звернутися до суду для захисту свої спадкових прав. А тому, просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник Спеціальний С.П. в підготовче засідання не з`явились, адвокат Спеціальний С.П. подав клопотання, в якому просив розгляд справи провести у його та позивача відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Позиція відповідача Представник відповідача Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у підготовче засідання не з`явився. Сільський голова Криворчук Ю.П. подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у відсутності представника сільської ради по наявних матеріалах справи, не заперечував проти задоволення позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.11.2024 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання о 09 год. 30 хв. 04.12.2024 року; витребувано у приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи №134/2021,заведеної до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 14.11.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. надішла належним чином завірена копія спадкової справи № 134/2021, заведена до майна померлої [PERSON] . Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді та вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, будинковолодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку, побудованого в 1980 році, з прибудовою та підвалом літ. «А-І», «а», «а1», загальною площею 156,6 кв.м., цегляного сараю літ. «Б-І» площею 12,8 кв.м., цегляного сараю літ. «В-І» площею 52,3 кв.м., цегляного сараю літ. «Г-І» площею 55,8 кв.м., камінного погребу літ. «Д-І» площею 9,7 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету Шепетівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області №55 від 23.05.1991 року надано дозвіл на оформлення права власності і видачу свідоцтв в селах Чотирбоки, Корпилівка громадянам та колгоспним дворам (за списками). Відповідно до архівного витягу із списків власників будинків по с. Чотирбоки Чотирбоківської сільської ради станом на 23.05.1991 року, виданого архівним відділом Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області вих. №В-382/04-06 від 25.06.2021 року, під №249 значиться [PERSON] , назва [ADDRESS] , категорія двору - колгоспний. Вказане рішення виконавчого комітету свідчить про те, що будинковолодіння [PERSON] згідно діючого на час прийняття такого рішення законодавства може бути зареєстроване за нею на праві власності, тобто прийняте в експлуатацію. Прийняття в експлуатацію вказаного будинковолодіння свідчить про проведення його будівництва з додержанням архітектурно-будівельних, санітарних та протипожежних норм, завершення такого будівництва. З довідки №392 від 17.06.2021 року комунального підприємства «Шепетівське бюро технічної інвернтаризації» слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі рішення виконкому Шепетівської районної Ради народних депутатів №55 від 23.05.1991 року про оформлення права власності і видачу свідоцтва про право власності на будинковолодіння згідно списків погосподарської книги Чотирбоківської сільської ради народних депутатів. Технічна інвентаризація будинковолодіння проведена, але свідоцтво про право власності не видавалося. На земельній ділянці побудовано: цегляний житловий будинок з прибудовою та підвалом літ. «А-1», «а», «а1» загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 68,5 кв.м.; цегляний сарай літ. «Б-І» площею 12,8 кв. м., цегляний сарай літ. «В-І» площею 52,3 кв. м., цегляний сарай літ. «Г-І» площею 55,8 кв.м., камінний погріб літ. «Д-І» площею 9,7 кв.м. Загальна вартість будівель розташованих на земельній ділянці становить 186912 грн. Отже, це домоволодіння за суспільною групою господарств відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] в с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.03.2016 року повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно довідки №327 від 21.10.2024 року, виданої виконкомом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у будинковолодінні по [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , який проживає там і на даний час. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.1949 року Чотирбоцькою сільською радою, [PERSON] народився [INFO] в с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області. Його матір`ю в даному свідоцтві зазначена [PERSON] . Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса звернувся її син [PERSON] , у зв`язку з чим приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. заведено спадкову справу №134/2021 (№67831182 у спадковому реєстрі). З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] заповіту не залишала, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців, передбачених законом не має. [PERSON] спадщину прийняв у встановленому законом порядку, оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 11.10.2024 року приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,9700 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 6825589500:02:006:0052, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із довідки приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю № 350/02-14 від 14.10.2024 року вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на завершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] відмовлено у зв`язку із тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. Застосовані норми права При розгляді справ про спадкування необхідно встановити: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР «Про власність» не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини. У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР», тобто з 1 липня 1990 року. Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування. Такий правовий висновок відображено у постанові Верховного суду від 17.06.2020 року у справі №156/482/17 провадження 61-25814св18. За змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї або подано заяву про прийняття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, аналіз норм права, що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Мотиви та висновки суду Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Зясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження з огляду на наступне. З матеріалів справи слідує, що будинковолодіння, яке входить до складу спадкового майна, побудоване на законних підставах і не є самочинним будівництвом, [PERSON] є спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] . Позивач в порядку та строк встановлені законом звернуася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено його цивільне право на отримання спадщини, яке відповідно до ст. 16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved