Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат - Кульгавець С.М., звернувся до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог представник позивача, адвокат - Кульгавець С.М., посилається на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . За життя покійна [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Золотий колос", розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, оскільки була включена до списку громадян членів селянської спілки, які мають право на земельну частку (пай) під номером 315 згідно додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №25 виданого 28.12.1995 року, відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА №49 від 25.01.1996 року. На момент смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувала, що стверджується довідкою №19-4/342 виданою 15.11.2023 року старостою Дзвиняцького старостинського округу. Також відповідно до вищевказаної довідки з [PERSON] на день смерті проживали і були зареєстровані: син [PERSON] ; невістка [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права на земельну ділянку, позивач звертався із заявою до державного нотаріуса в якій просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно. Проте, на вищевказану заяву державний нотаріус 03.04.2024 року листом №326/02-14 відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим що нотаріусу не надано документів, які підтверджують право [PERSON] на спадкове майно. Крім цього нотаріус повідомила, що до майна [PERSON] заведено спадкову справу №13/2024 у якій свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно позивач не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав до суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Заліщицької міської ради в судове засідання не з`явивсь, надіслав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.1996 року [PERSON] померла [INFO] у віці 65 років, про що 15.01.1996 року Дзвиняцькою сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №3. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області від 15.11.2023 року №19-4/342, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , з 1965 року до дня смерті. На момент смерті разом зі спадкодавцею проживалав її син - [PERSON] та невістка - [PERSON] . Відповідно до листа №29-19-0.2133-2212/2-24 від 22.05.2024 року, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільскій області: - [PERSON] включена у списки громадян, членів селянської спілки «Золотий колос» Заліщицького району Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під номером 315 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР №25), виданого 28.12.1995 відповідно до рішення Заліщицької районної ради народних депутатів від 25.01.1996 №49; - відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною державною адміністрацією по селянській спілці «Золотий колос» на території Дзвиняцької та Дуплиської сільських рад громадянці [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався; - розпорядженням Заліщицької державної адміністрації від 07.02.1997 року №45 по селянській спілці «Золотий Колос» затверджено розмір земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів; - відповідно до Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 року №105, нормативна грошова оцінка 1 га, ріллі по Тернопільській області становить 30 515,79 грн. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно: право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Золотий колос", розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, до списку громадян - членів якої під номером 315 згідно додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №25 виданого 28.12.1995 року, відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА №49 від 25.01.1996 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №13/2024, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] звернувся до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Листом державного нотаріуса Борщівської нотаріальної контори Інни Дідик №326/02-14 від 03.04.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду, відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦПК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217 та 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Частиною першою ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини (п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити свої права та інтереси, оскільки померла [PERSON] не отримала за життя правовстановлюючих документів на належне їй майно, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] , як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [INFO] мати [PERSON] , право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Золотий колос", розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, до списку громадян - членів якої під, номером 315 згідно додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №25 виданого 28.12.1995 року, відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА №49 від 25.01.1996 року була включена [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved