Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі за текстом ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та [PERSON] шляхом підписання заяви-анкети укладений кредитний договір № 7495527717 (далі за текстом Договір № 7495527717). Відповідно до умов Договору № 7495527717 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримала шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відтак позивач вважає, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за Договором № 7495527717 виконало в повному обсязі. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі за текстом ПАТ «Таскомбанк») укладений Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ПАТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а ПАТ «Таскомбанк» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717. Також 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717. Станом 19.09.2024 заборгованість [PERSON] за Договором № 7495527717 становить 37490,95 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 24775,87 грн; заборгованість за відсотками 2,37 грн, заборгованість по комісії - 12712,71 грн. Також 07.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі за текстом ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] укладений кредитний договір № 05571-12/2021 (далі за текстом Договір № 05571-12/2021). Відповідно до умов Договору № 05571-12/2021ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримала шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відтак позивач вважає, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за Договором № 05571-12/2021виконало в повному обсязі. 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 05571-12/2021. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 05571-12/2021. Станом на 19.09.2024 заборгованість [PERSON] за Договором № 05571-12/2021 становить 7100 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4000 грн; заборгованість за відсотками 3100 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 7495527717 від 21.07.2021 у сумі 37490,95 грн та заборгованість за кредитним договором № 05571-12/2021від 07.12.2021 у сумі 7100 грн. 03.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 04.11.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 04.11.2024 судове засідання відкладене на 27.11.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання 27.11.2024 представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Драган Ю.О., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. При поданні позовної заяви представник позивача просила здійснювати розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 27.11.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~633\~ЦК України\~публічним є\~договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд встановив, що 21.07.2021 [PERSON] з метою отримання банківських послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» підписала заяву-анкету на отримання послуг у ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на веб-сайті www.kreditmarket.ua (а.с. 7). 21.07.2021[PERSON] та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» уклали кредитний договір № 7495527717, який підписаний власноручними підписами сторін цього договору (а.с. 8). Також 21.07.2021 з метою надання відповідачу кредитних коштів сторони договору підписали Паспорт кредиту, у якому узгодили спосіб та строк кредитування, мету отримання кредиту, розміри процентної ставки, реальної річної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 9-10). Пунктом 1 Договору № 7495527717 визначено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цих договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надається позичальнику на таких умовах: тип кредиту кредит; сума кредиту 25853 грн; строк, на який надається кредит, 24 місяці (п. 1.2 Договору № 7495527717). Відповідно до п. 2.1 Договору № 7495527717 позичальник, підписуючи цей договір, підтвердила, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відповідно до вимог чинного законодавства у чіткій та зрозумілій формі ознайомило її з інформацією, вказаною у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та з іншою інформацією. Згідно з п. 3.2 Договору № 7495527717 цей Договір, Паспорт кредиту № 5527717 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (редакція від 16.06.2021) складають єдиний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник Договору вона отримала. Отже, підписанням Договору № 7495527717 [PERSON] підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 21.07.2021, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений\~кредитний договір № 7495527717 від 21.07.2021. Також суд встановив, що 07.12.2021 ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] підписали Договір про надання фінансового кредиту № 05571-12/2021 (а.с. 26-27). Указаний Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на абонентський номер мобільного телефону [PERSON] , про що свідчить п. 7 Договору № 05571-12/2021. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1.1. Договору № 05571-12/2021 ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Тип кредиту: кредит. Мета кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 15 днів, тобто до 21.12.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 1.2 Договору № 05571-12/2021). Згідно з п. 1.3. Договору № 05571-12/2021 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу. Підписанням цього Договору клієнтка підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Також клієнтка підтвердила, що отримала від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 6.7, 6.8 Договору № 05571-12/2021). Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, підписанням Договору № 05571-12/2021 [PERSON] підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 21.07.2021, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] був укладений електронний договір про надання фінансового кредиту № 05571-12/2021 від 21.07.2021. Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі за текстом ПАТ «Таскомбанк») укладений Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ПАТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а ПАТ «Таскомбанк» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717. Також 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717. Крім цього, 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимоги, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 05571-12/2021. Надаючи оцінку доводам позивача у цій частині, суд зазначає таке. Так, за правилом\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших. При цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні. Зміст зобов`язання як правовідношення визначається сукупністю певних прав та обов`язків, відповідно, у разі описаного відступлення права вимоги до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредитору. У спірних правовідносинах обсяг прав визначається обсягом прав, пов`язаних із обов`язком з повернення суми кредиту і виконанням усіх похідних від цього зобов`язань. Так, позивач надав суду копію договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 14.06.2021 (а.с. 16-17), укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансовий рішень», не в повному обсязі, що позбавляє суд можливості належно та у повній мірі сприймати зміст цього документа, а також встановити істотні умови такого договору, в тому числі зобов`язання нового кредитора перед первісним кредитором щодо здійснення оплати за придбання права грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за Договором № 7495527717. Зокрема, частина договору, у якому міститься розділ 3 «Порядок оформлення відступлення Прав вимоги» у наданій суду копії договору відсутня. Так само суд позбавлений можливості встановити, чи містить указаний правочин умови, якими визначається, що предметом договору про відступлення права вимоги серед іншого є і право вимоги,\~яке виникне\~в майбутньому\~(майбутня\~вимога).\~Суд зауважує,\~що договір\~про відступлення\~прав вимоги\~укладений між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансовий рішень» 07.10.2016, тобто раніше, ніж ТОВ «ФК «Центр фінансовий рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір позики № 7495527717 від 21.07.2021. Також з долучених до позовної заяви копій договорів факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 та № 21092022 від 21.09.2022 вбачається, що такі копії виготовлені неналежним чином, зокрема відсутні їх сторінки з четвертої до десятої, що позбавляє суд можливості належно та у повній мірі сприймати зміст цих документів, а також встановити істотні умови таких договорів. У копіях договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 та договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 відсутня ціна продажу прав вимоги, що відступаються, і така частина договору умисно прихована позивачем з метою неможливості встановити обсяг зобов`язань нового кредитора перед первісним кредитором щодо здійснення оплати за придбання права грошової вимоги до боржників. За таких підстав суд відхиляє указані докази з підстав їх недопустимості та не приймає такі докази до розгляду. При цьому\~надані суду\~витяг з\~реєстру прав\~вимоги до\~Договору факторингу\~№ НІ/11/17-Ф\~від 04.04.2024\~та витяг\~з реєстру\~боржників \~до Договору\~факторингу №\~29062023\~від 29.06.2023 не засвідчують перехід права вимоги до [PERSON] за Договором № 7495527717 та за Договором № 05571-12/2021 від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки, як зазначив суд вище, суд позбавлений можливості дослідити зміст договорів факторингу. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 зазначив, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Разом з тим позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило АТ «Таскомбанк» кошти за передані права вимоги за Договором факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 у цілому та за реєстром прав вимоги зокрема. Платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, суду не наданий. Так само не надані позивачем і такі ж докази сплати за Договором факторингу № 21092022 від 21.09.2022. Указані обставини свідчать про те, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 7495527717 від 21.07.2021 та за договором № 05571-12/2021 від 07.12.2021. Більше того позивач не надав докази того, що після укладення зазначених вище договорів факторингу були виконані вимоги ст. 1082 ЦК України та відповідач отримав письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому сам по собі факт укладення договору факторингу не створює для відповідача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у договорі. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора відповідач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги, а новий кредитор зобов`язаний надати докази існування боргу саме у такому розмірі, про стягнення якого заявлено відповідну вимогу. Крім цього,\~доказами,\~які можуть\~підтверджувати наявність\~кредитної заборгованості\~боржника перед\~банком та\~її розмір,\~є первинні\~документи,\~оформлені відповідно\~до ст.\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність».\~Згідно з\~вказаними положеннями\~закону підставою\~для бухгалтерського\~обліку господарських\~операцій є\~первинні документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи.\~При цьому\~первинні та\~зведені облікові\~документи можуть\~бути складені\~у паперовій\~або в\~електронній формі\~та повинні\~мати такі\~обов`язкові реквізити,\~якщо інше\~не передбачено\~окремими законодавчими\~актами України: назву\~документа (форми); дату\~складання; назву\~підприємства,\~від імені\~якого складено\~документ; зміст\~та обсяг\~господарської операції,\~одиницю виміру\~господарської операції; посади\~осіб,\~відповідальних за\~здійснення господарської\~операції і\~правильність її\~оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Проте у матеріалах даної справи виписки з карткових рахунків відповідача відсутні. Будь-яких інших первинних документів на підтвердження здійснення між сторонами господарських операцій, зокрема перерахунку фінансовими установами кредитних коштів та використання цих коштів відповідачем, позивач не надав. Посилання позивача\~на наявність\~роздрукованого розрахунку\~заборгованості за\~кредитними договорами як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, умови кредитування\~тощо є внутрішніми документами юридичної особи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити обставини видачі кредиту та його розміру, а також розмір заборгованості по кредиту та правильність його визначення. Більше того розрахунок заборгованості за договором № 7495527717 від 21.07.2021 складений за період з 04.04.2024 до 31.08.2024 і станом на початкову дату розрахунку вже вказаний розмір заборгованості 37490,95 грн. Разом з тим первинний розрахунок, з якого можливо встановити, яким чином та за який період виникла заборгованість у сумі 37490,95 грн, позивач суду не надав. Так само розрахунок заборгованості за договором № 05571-12/2021 від 07.12.2021 складений за період з 21.09.2022 до 31.08.2024 і станом на початкову дату розрахунку вже вказаний розмір заборгованості 7100 грн та відсутній первинний розрахунок, з якого можливо встановити, яким чином та за який період виникла заборгованість у зазначеному розмірі. Відтак позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитних договорів № 7495527717 від 21.07.2021 та № 05571-12/2021 від 07.12.2021. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 80545 від 10.09.2024 (а.с. 53). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed