Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт належності її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №095945, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 р № 333, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №476 на земельну ділянку загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325484000:01:000:0386, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради (зараз території Чкаловської селищної військової адміністрації), помилково виданий на ім`я « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Також просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на спадкове майно- вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що її мати [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325484000:01:000:0386, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради. Після смерті матері позивачка у встановлений ст. ст. 548-549 ЦК Української РСР строк прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном: користувалася речами, в тому числі, побутовими, які належали матері, зберігала документи, які залишилися після смерті матері, в тому числі й договір про рентні платежі, на підставі якого отримувала рентні платежі замість спадкодавиці. Також деякий час після смерті матері проживала за адресою спадкодавиці. Однак реалізувати своє законне право на спадкове майно в позасудовому порядку вона не могла, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Відповідно до листа Головного управління Дергеокадастру у Харківській області від 08.08.2024 рок № 29-20-25,1-5310/019-24 зазначено, що за інформацією відділу №8 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, згідно з книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. Договорів оренди землі, записи в яких здійснювалися до 01.2013 року, обліковується запис від 02.01.2003 року № 476 про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХР №095945, виданий [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Вказана земельна ділянка відсутня в Державному земельному кадастрі. Для внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру необхідно виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронного документу у форматі ХМL на земельну ділянку. Оскільки право власності на спірну земельну ділянку за позивачкою не визнано, вона позбавлена можливості виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Крім того, при її зверненні до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Подалі 02.10.2024 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Лихачов Р.Б. надав до суду заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просить їх задовольнити. До суду надійшла заява за підписом начальника Чкаловської селищної військової адміністрації за № 01-01-35/1997 від 11.09.2024 з проханням розглянути справу за відсутністю представника Чкаловської селищної військової адміністрації за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.10.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Враховуючи вищевикладене та враховуючи вимоги частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд вважає можливим проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08.12.2000 року Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, довідки ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] , вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові позивачки у вказаних документах зазначено як [PERSON] , [INFO] , місце народження - с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 47, місце народження - с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області. Батьками зазначені: батько- [PERSON] , мати [PERSON] . Після укладення шлюбу з [PERSON] 19.03.1977 року, актовий запис № 408, позивачці присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу скрії [NUMBER] , виданого Палацем одруження «Орджонікідзевський» м. Харкова. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №095945, виданого 02.01.2003 р. на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 р № 333, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №476 [PERSON] ьовна, яка мешкає: Харківська обл., Чугуївський район, с. Коробочкине, передається у приватну власність земельна ділянка загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325484000:01:000:0386, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради (зараз території Чкаловської селищної військової адміністрації). Відповідно до листа Головного управління Дергеокадастру у Харківській області від 08.08.2024 рок № 29-20-25,1-5310/019-24 зазначено, що за інформацією відділу №8 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, згідно з книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. Договорів оренди землі, записи в яких здійснювалися до 01.2013 року, обліковується запис від 02.01.2003 року № 476 про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХР №095945, виданий [PERSON] ьовні на земельну ділянку загальною площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Вказана земельна ділянка відсутня в Державному земельному кадастрі. Для внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру необхідно виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронного документу у форматі ХМL на земельну ділянку. У довідці виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 19.07.202 року №Б-365/01-02-28 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла[INFO], була зареєстрована з 24 грудня 1992 року за адресою: [ADDRESS] та знята з реє в звязку зі смерю [INFO] . На день смерті була зареєстрована одна. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснено у документі, такий документ підлягає заміні. Судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №095945 допущена помилка у по батькові матері позивачки, а саме вказано [PERSON] ьовна замість правильного [PERSON] івні, як зазначено в інших документах [PERSON] , в тому числі й в свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, статею 23 ЗК України №561-XII від 18.12.1990, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів . З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» скасовано видачу державних актів на землю. Неможливість внесення змін у правовстановлюючий документ обумовлена тим, що порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. № 43, та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 р. № 325, які втратили чинність. З наведеного вбачається, що вказані обставини позбавляють позивачку можливості у позасудовому порядку внести відповідні виправлення в частині вірного написання по батькові її матері [PERSON] у державному акті на право приватної власності на землю. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування можуть розглядатися судом разом у межах позовного провадження. Від встановлення факту належності матері позивачки державного акту на право приватної власності на землю залежить виникнення та зміна її майнових прав на нерухоме майно, необхідність реалізації права власності на земельну ділянку у порядку спадкування зазаконом, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Позов, а не заяву, [PERSON] подала виключно через те, що іншою вимогою у цій справі є спір про право (право на спадщину), а тому всі ці вимоги розглядаються у позовному провадженні. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.03.2000 р. Коробочкинською сільрадою Харківської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №13, місце смерті: с. Коробочкине, Чугуївський район, Харківська область, Україна. Будь-яких даних про те, що після смерті [PERSON] заводилась спадкова справа та видавалося свідоцтво про право власності в порядку спадкування, матеріали справи не містять. Як вбачається з відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної кантори Харківської області Є. Дідік від 23.07.2024 № 1171/01-16 відмовлено [PERSON] у реєстрації поданої нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлої [INFO] , оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] в установлений статтею 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки користувалася належними спадкодавцю речами (в тому числі, побутовими), зберігала документи, які залишилися після смерті матері, в тому числі й договір про рентні платежі, на підставі якого отримувала рентні платежі замість спадкодавиці. Також деякий час після смерті матері проживала за адресою спадкодавиці. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що [PERSON] не має можливості оформити право на вищевказану земельну ділянку у порядку спадкування, позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved