Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 29 532,45 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку. Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2021 по 01.08.2024 у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 29 532,45 грн., з яких: 19 384,77 грн. - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 8 400,80 грн. - інфляційні втрати; 1 746,88 грн. - 3% річних, які позивач просить стягнути на його користь. Ухвалою суду від 03.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 18.10.2024 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнала, вказуючи на їх необґрунтованість. Представник позивача 18.10.2024 подала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи уточненого розрахунку заборгованості сум інфляційних втрат та 3 % річних. З урахуванням нового розрахунку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.05.2022 по 01.08.2024, а саме: 4 863,48 грн. - інфляційні втрати; 1 311,92 грн. - 3% річних. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про часткове задоволенню позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №391236406 від 16.08.2024. З метою забезпечення надання житлово-комунальних послуг 17.06.2021 між сторонами укладено: угоду №71/294 про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт; договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; додаткову угоду№1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.1 угоди про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт виконавець надає споживачу послуги по технічно-санітарному обслуговуванню будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, забезпечує функціонування загального майна будинку, забезпечує постачання теплової енергії, електро-, водопостачання та водовідведення до приміщення квартири [ADDRESS] , де будуть відбуватись ремонтно-оздоблювальні роботи. Згідно з п.2.3 цієї угоди споживач відшкодовує витрати за технічно-санітарне обслуговування даного об`єкту із розрахунку витрат на 1 кв. м загальної площі квартири, що становить 10,86 грн./кв. м та витрати за електро-, тепло-, водопостачання та водовідведення відповідно до фактичних показників індивідуальних та загально будинкових приладів обліку, що нараховуються за діючими тарифами. Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати виконавцю рахунки за послуги, обумовленими у п.1 даної угоди, в безготівковій формі. Плата вноситься на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно пунктів 5, 10 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.п.2,3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Згідно з статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отримання ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачувала житлово-комунальні послуги, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість. Як вбачається з інструкції №9235-8562-0095-4898 від 16.06.2021, доданої відповідачем до відзиву, останнім в рахунок погашення заборгованості 16.06.2021внесено грошові кошти в розмірі 7 110,00 грн. Відповідно до відомості по рахунку №361 за період серпня 2021 року по листопад 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги склала 19 384,77 грн. З урахуванням наведеного вище, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2022 по 01.08.2024 у розмірі 19 384,77 грн. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 дійшла висновку щодо можливості застосування положень статті 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежать від основного зобов`язання і поділяє його долю. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07.02.2018 по справі № 910/11249/17. З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.07.2020 у справі № 14-448цс19-ц). При цьому, згідно аналізу практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 863,48 грн. та 3 % річних у розмірі 1 311,92 грн. за період з 01.05.2022 по 01.08.2024. Однак суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині, оскільки наданий позивачем розрахунок виконаний з порушенням правил щодо розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних. Так, інфляційні виплати по щомісячних платежах розраховуються по кожному платежу окремо за весь період прострочення зобов`язання. Якщо прострочка зобов`язання відбувалась по частках, то нарахування здійснюється по кожній частці окремо. Отже, в даному випадку нарахування інфляційних втрат за житлово-комунальні послуги має здійснюватися по кожному платежу окремо за весь період прострочення зобов`язання, а не на кінцеву суму боргу. Щодо нарахування 3 % річних, то при прострочці зобов`язань за повний рік нарахування здійснюється шляхом множення суми зобов`язання на 3% річних або інший відсоток річних, передбачений договором. Однак, позивач здійснив нарахування 3 % річних на кінцевий борг, тобто значно завищивши суму для обрахунку. Із урахуванням вищенаведеного законодавства, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01.05.2022 по 01.08.2024. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки правові підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних відсутні. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №132161 від 08.08.2024, позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 296,13 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial