Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вище вказаною заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Страсне. Однак, фактично до дня смерті матір проживала із нею за місцем її реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Вона доглядала за нею, забезпечувала її всім необхідним, піклувалася про неї, оскільки в силу свого віку та стану здоров`я потребувала догляду та опіки. Після смерті матері вона займалася її похованням, розпорядилася її належним майном. У зв`язку з постійним проживанням з матір`ю, вважала, що фактично прийняла спадщину останньої, а тому не квапилась з оформленням спадкових прав. На даний час вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Однак у вчиненні вказаної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи був залучений [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву задовольнити на підставі наявних у справі матеріалів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лозівської міської ради Харківської області, вирішити справу на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Пояснення щодо заяви не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.1955 року (а.с.8). [PERSON] 17.04.1979 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . Шлюб між ним розірвано 10.07.2001 року (а.с.9,10,11). Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть серії [NUMBER] від 21.01.2011 року та серії [NUMBER] від 21.012.2018 року (а.с.12,13). Факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , встановлено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2011 року (а.с.14-15). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 7,3232 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоіванівської сільської ради, КСП «Дружба», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ- ХР №108002 виданим Лозівською райдержадміністрацією 13 грудня 2002 року (а.с.20). Із постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. вбачається, що 26 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.19). Згідно довідки Новоіванівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] , [INFO] була зареєстрована з 1973 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Хоч проживання заявниці було зареєстровано окремо від матері, однак до її смерті вона постійно проживала разом з нею, вела з нею спільно господарство та здійснювала за нею догляд. У зв`язку з похилим віком та погіршенням стану здоров`я матері вона забрала її проживати до себе за адресою: [ADDRESS] , де здійснювала догляд за нею. Після її смерті здійснила її поховання та розпорядилася особистими речами останньої. Із копії лікарського свідоцтва про смерть №154 від 20.12.2018 року вбачається, що місце смерті [PERSON] зазначено: [ADDRESS] , причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність (а.с.16). Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується заявами свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами [PERSON] та які кожен окремо підтвердили факт спільного проживання останньої із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що донька турбувалася і опікувалась матір`ю, забезпечувала її всім необхідним, купувала ліки. Остання була похилого віку, не могла добре пересуватися без допомоги та себе самообслуговувати. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет. [PERSON] сама займалася похованням матері, розпорядилася її особистими речами, встановила пам`ятник (а.с.43,46,49). Із копії спадкової справи №29/2019 відносно померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] як спадкоємець, скористалася своїм правом та звернулася до [PERSON] . приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області із заявою про прийняття спадщини на майно після смерті матері [PERSON] . Також вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області 26.09.2016 року, згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] заповідала [PERSON] [PERSON] як спадкоємець за заповітом, скористався своїм правом та звернувся до [PERSON] . приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області із заявою про прийняття спадщини на майно згідно заповіту після смерті [PERSON] , на підставі чого йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчене [PERSON] . приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області 04.03.2020 року, зареєстроване в реєстрі за №282 (а.с.28-41). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 2 ст.\~1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №505/2085/14-ц від 14.09.2016, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010 та Постанові Верховного Суду № 336/709/18-ц від 07.11.2018. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. На підставі вище викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved