Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення суми заборгованості. Мотивуючи свої\~позовні\~вимоги,\~позивач\~вказує\~на те,\~що\~між [PERSON] та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» укладено договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Укладені договори є публічними договорами приєднання, які встановлюють порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг ТОВ «Закарпаттяенергозбут». Позивач зазначає, що на підставі договорів про постачання електричної енергії універсальних послуг, між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] укладено наступні договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, а саме: -№240011859 від 21.05.2019 р.; -№250130066 від 30.12.2020 р.; -№250130975 від 06.09.2021 р.; -№250130981 від 10.01.2022 р.; Зазначає, що предметом вказаних договорів, які є ідентичними за змістом є зобов`язання споживача продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства та зобов`язання постачальника універсальних послуг купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством в строки, передбачені договором. Позивач вказує, що на виконання вказаних договорів та за результатами виробленої електричної енергії в червні-вересні 2022 р., між сторонами підписані звіти про покази приладів обліку, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії за кожним договором та особовим рахунком. Надалі, між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії за період червень-вересень 2022 року за кожним окремим укладеним договором, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень. Вказує, що всупереч приписів Постанови НКПЕКП від 26.04.2022 №396, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» як постачальником універсальних послуг не вчиняються дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. Згідно з\~листом №001-21-3114\~від 08.11.2022\~р.\~відповідач надав\~узагальнену інформацію\~щодо мінімального\~гарантованого розміру\~оплати електричної\~енергії,\~виробленої генеруючими\~установками позивача\~за спірний\~період червень-вересень\~2022\~р.,\~за договором\~про купівлю-продаж\~електричної енергії,\~виробленої за\~«зеленим» тарифом\~приватним домогосподарством\~№240011859\~від 21.05.2019\~р.:\~за розрахунковий\~період червень\~2022\~року \~15\~536,76\~грн.,\~за розрахунковий\~період липень\~2022\~року \~11654,07\~грн.,\~за розрахунковий\~період серпень\~2022\~року \~11\~839,77\~грн.,\~за розрахунковий\~період вересень\~2022\~року \~5650,90\~грн.;\~за договором\~про купівлю-продаж\~електричної енергії,\~виробленої за\~«зеленим» тарифом\~приватним домогосподарством\~№250130066\~від 30.12.2020\~р.:\~за розрахунковий\~період червень\~2022\~року 12970,47\~грн.,\~за розрахунковий\~період липень\~2022\~року \~9567,92\~грн.,\~за розрахунковий\~період серпень\~2022\~року \~9783,61\~грн.,\~за розрахунковий\~період вересень\~2022\~року \~3498,65\~грн.;\~за договором\~про купівлю-продаж\~електричної енергії,\~виробленої за\~«зеленим» тарифом\~приватним домогосподарством\~№250130975\~від 06.09.2021\~р.:\~за розрахунковий\~період червень\~2022\~року \~17120,18\~грн.,\~за розрахунковий\~період липень\~2022\~року \~12601,61\~грн.,\~за розрахунковий\~період серпень\~ 2022\~року \~12530,77\~грн.,\~за розрахунковий\~період вересень\~2022\~року 5403,97\~грн.;\~за договором\~про купівлю-продаж\~електричної енергії,\~виробленої за\~«зеленим» тарифом\~приватним домогосподарством\~№250130981\~від 10.01.2022\~р.:\~за розрахунковий\~період червень\~2022\~року 17143,35\~грн.,\~за розрахунковий\~період липень\~2022\~року 14276,39\~грн.,\~за розрахунковий\~період серпень\~2022\~року 12411,11\~грн.,\~за розрахунковий\~період вересень\~ 2022\~року 5248,81\~грн.,\~згідно якої\~загальний розмір\~суми,\~яка мала\~бути сплачена\~відповідачем на\~користь позивача\~в рахунок\~оплати відпущеної електроенергії за спірний період червень-вересень 2022 рок установить 177\~238,34 грн. Зазначає, що при цьому крайній строк сплати мінімального гарантованого розміру оплати (60 день після закінчення розрахункового періоду місяця) відпущеної позивачем у спірні періоди червень-вересень 2022 р., з урахуванням підпункту 2 п.1 постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №396 становлять: - За червень 2022 р. 29.08.2022 р.; - За липень 2022 р. 29.09.2022 р.; - За серпень 2022 р. 31.10.2022 р.; - За вересень 2022 р. 29.11.2022 р. Проте, всупереч положенням договору, а також постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №396, відповідач здійснив тільки часткову оплату відпущеної електроенергії за «зеленим» тарифом у загальному розмірі 80\~261,87 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача. Таким чином, на момент подання позову, сума основної заборгованості ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з оплати відпущеної [PERSON] електроенергії за «зеленим» тарифом становить 96\~976,47 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач в позовній заяві вказує, що сума заборгованості станом на 09.12.2022 року становить 96 976,47 грн., інфляційні втрати - у розмірі 4559,76 грн., 3% річних у розмірі 699,63 грн., пеню у розмірі 11\~660,46 грн. Вказані обставини й обумовили звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення суми основної заборгованості, інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені. Позивач зазначає, що на підставі вищенаведених умов договору та положень законодавства, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: сума основної заборгованості 96\~976,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 4559,76 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 699,63 грн., пеня у розмірі 11660,46 грн. Вказує, що індекс інфляції позивач визначив відповідно до формули, наведеної Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, у п. 47 постанови від 20.08.2020 у справі №904/3546/19, постанові від 25.08.2020 у справі №924/534/19 та згідно з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19. З огляду на викладене просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 113\~896,32 грн., у тому числі: суму основної заборгованості у розмірі 96 976,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 4559,76 грн., 3% річних у розмірі 699,63 грн., пеню у розмірі 11\~660,46 грн. 20.04.2023\~року представником\~відповідача до\~суду подано\~відзив на\~позовну заяву,\~згідно якого\~ТОВ «Закарпаттяенергозбут» не погоджується з наведеними позивачем у позовній заяві твердженнями, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вказує, що згідно з положеннями Постанови НКРЕКП №396 від 26.04.2022, Регулятором встановлено, що під час дії в Україні воєнного стану, ОСП (НЕК «УКРЕНЕРГО») зобов`язаний перераховувати ПУП (ТОВ «Закарпаттяенергозбут») кошти в обсязі податкових зобов`язань у розмірі не менше 19,5% від вартості виробленої електричної енергії з альтернативних джерел енергії генеруючими установками приватного домогосподарства понад власне споживання, коли до прийняття Постанови №396 від 26.04.2022 згідно Порядку оплачував 100% вартості наданої ПУП послуги. Кошти, що були отримані Товариством від НЕК «УКРЕНЕРГО» в обсязі податкових зобов`язань, відповідно до вимог Постанови НКРЕКП №396 від 26.04.2022, у відповідності до чинного законодавства були перераховані товариством як податковим агентом на якого покладено обов`язок утримати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходу, що виплачується до відповідного бюджету. Товариство повідомляє, що всі податкові зобов`язання, що випливають з договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством в розмірі 19,5% в тому числі і за договорами [PERSON] є оплаченими вчасно та в повному обсязі. Відповідач вважає, що вимога споживача, який є учасником ринку електричної енергії, про нарахування та стягнення під час дії воєнного стану з товариства пені у розмірі 11\~660,46 грн. за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів, а відтак є неправомірною та не може бути задоволена. Вважає, неможливим застосування ч.10 ст. 265 ЦПК України та визначення у резолютивній частині судового рішення формули для нарахування та стягнення пені на прострочену суму до моменту виконання судового рішення. Також щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу відповідач вважає, що такі не є співмірними із складністю справи та підлягають зменшенню. З огляду на викладене просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 01.05.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначив наступне. Вважає, що заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог є недоречними та необґрунтованими. Вказує, що відповідач у своєму відзиві розмір загальної вартості придбаної від позивача електричної енергії на суму 96\~976,47 грн. не заперечує, як власне не заперечує факт порушення строків розрахунків з позивачем. Вважає, що посилання відповідача на те, що невиконання його зобов`язання з оплати придбаної у позивача електричної енергії зумовлено військовою агресією, введенням воєнного стану, початком загальної мобілізації та погіршенням платіжної дисципліни серед споживачів є необґрунтованими та недоречними, оскільки у період з 26.04.2022 по 01.02.2023 діяла постанова НКРЕКП від 26.04.2022 №396, яка встановила спеціальний порядок оплати відповідачем придбаної у період воєнного стану електричної енергії, ввівши таке поняття як «мінімальний гарантований розмір оплати придбаної у побутового споживача електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства з енергії сонячного випромінювання. Позивач вважає, що нарахування пені на спірну заборгованість з відповідача з оплати придбаної електричної енергії (у мінімальному гарантованому розмірі) є обґрунтованим, а отже позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. З огляду на викладене просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. 12.05.2023\~року представником\~відповідача до\~суду подано\~заперечення на\~відповідь на\~відзив.\~Зазначив,\~що у\~зв`язку з\~військовою агресією\~рф та\~введенням на\~території України\~воєнного стану,\~основною та\~першочерговою задачею\~товариства стало\~відшукання необхідних\~ресурсів/коштів\~для забезпечення\~електричною енергією\~всіх категорій\~населення,\~у тому\~числі тих,\~які функціонують\~для підтримання\~обороноздатності держави.\~Так,\~у товариства\~відсутні необхідні\~кошти для\~можливості одночасного\~постачання електричної\~енергії постачальником\~універсальних послуг\~ (населенню\~та малим\~не побутовим\~споживачам)\~та розрахунку\~за вироблену\~електричну енергію\~із усіма\~власниками генеруючих\~установок приватного\~домогосподарства.\~Відповідно до\~пп.16\~п.1\~Постанови Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~ від\~25.02.2022\~за №332\~«Про забезпечення\~стабільного функціонування\~ринку електричної\~енергії,\~у тому\~числі фінансового\~стану учасників\~ринку електричної\~енергії на\~період дії\~в Україні\~воєнного стану»\~встановлено на\~період дії\~в Україні\~воєнного стану\~та протягом\~30\~днів після\~його припинення\~або скасування\~зупинити нарахування\~та стягнення\~штрафних санкцій,\~передбачених договорами,\~що укладені\~відповідно до\~Закону України\~«Про ринок\~між учасниками\~ринку електричної\~енергії. З огляду на викладене просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В ході судового розгляду справи представник позивача користуючись процесуальними правами подав до суду клопотання про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження в\~частині \~заявлених \~позовних вимог\~про стягнення\~основної суми\~заборгованості в розмірі 109\~563,86 грн. 16.09.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут»\~про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 109\~563,86 грн. закрито. Позиція сторін справи: Позивач та представник позивача в призначене судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує на просить задовольнити. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив. Заяви, клопотання. 15.02.2023 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. 05.04.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 20.04.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. 01.05.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. 01.05.2023 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. 08.05.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 12.05.2023 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив. 09.06.2023 року позивачем подано заявку на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення. 11.08.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 06.09.2023 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення. 20.09.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання з процесуальних питань. 26.10.2023 року представником відповідача подано до суду заяву про зупинення провадження у справі. 27.10.2023 року представником відповідача подано до суду заяву про розподіл судових витрат. 30.10.2023 року представником відповідача подано до суду заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог. 30.10.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання. 30.10.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів. 08.05.2024 року представником позивача подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі. 16.05.2024 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 16.05.2024 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у справі у частині таких вимог. 22.05.2024 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення №2. 27.06.2024 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника. 13.09.2024 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення. 13.09.2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів та закриття провадження у справі. 13.09.2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі. 16.09.2024 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі. 18.09.2024 року представником позивача подано до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 21.12.2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху. 20.02.2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та\~\~відкрито провадження за правилами спрощеного\~позовного провадження. 01.11.2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду зупинено провадження по даній справі. 27.06.2024 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду поновлено провадження по даній справі. 16.09.2024 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду провадження по справі в частині позовних вимог\~\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 109563,86 грн. закрито. З урахуванням цієї ухвали про закриття провадження по справі в частині позовних вимог\~\~про стягнення суми основної заборгованості, предметом спору у даній справі щодо якого судом продовжено судовий розгляд та щодо якого слід постановити рішення по суті спору є вимога [PERSON] про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» інфляційних втрат у розмірі 7 453,79 гривень, 3 % річних у розмірі 1\~853,78 гривень; пені у розмірі 30 896,42 гривень. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~ справи\~не\~інакше\~ як\~за\~ зверненням \~особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~судом\~ у\~передбачених\~цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~ вона\~ посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~ або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених \~ цим\~ Кодексом.\~Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~ на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку, \~коли\~він\~має сумніви\~у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~ також\~ інших\~ випадків,\~ передбачених \~цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або відсутність обставин\~ (фактів),\~що\~ обґрунтовують\~вимоги \~і\~заперечення\~ учасників\~ справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи \~(ч.\~1\~ст.\~76\~ ЦПК\~ України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», як Постачальником універсальних послуг, та [PERSON] , як Споживачем, було укладено договір № 240011859 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Згідно п.1.1 даного договору Споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючи ми установками) Приватного домогосподарства, величина встановленої потужності становить: з енергії сонячного випромінювання 30,0 кВт-год; з енергії вітру 0,0 кВт-год, але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а Постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП , в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим договором. 30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», як Постачальником універсальних послуг, та [PERSON] , як Споживачем, було укладено договір № 250130066 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Згідно п.1 даного договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючи ми установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором. 06\~вересня 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Закарпаттяенергозбут»,\~як Постачальником\~універсальних послуг,\~та [PERSON] ,\~як Споживачем,\~було укладено\~договір \~№ 250130975\~про купівлю-продаж\~електричної енергії\~за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Згідно п.1 даного договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючи ми установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором. 10\~січня 2022\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Закарпаттяенергозбут»,\~як Постачальником\~універсальних послуг\~та [PERSON] ,\~як Споживачем,\~було укладено\~договір \~№ 250130981\~про купівлю-продаж\~електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Згідно п.1 даного договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючи ми установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором. Згідно пункту 4.1 кожного з цих Договорів, які є типовими за своїм змістом, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно пункту 4.10 кожного з цих Договорів у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Одночасно з цим, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 396 від 26.04.2022 року, яка діяла до 01 лютого 2023 року, було встановлено особливості визначення обсягу та проведення розрахунків за вироблену електричну енергію генеруючими установками приватних домогосподарств під час дії в Україні воєнного стану (далі Постанова № 396). Вказаною постановою, яка є застосовною зокрема до спірних розрахункових періодів червень-листопад 2022 року, було передбачено такі особливості: -Постачальник універсальних послуг має забезпечувати мінімальний гарантований розмір оплати придбаної у побутового споживача електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства з енергії сонячного випромінювання, енергії вітру та на комбінованих вітро-сонячних генеруючих системах (абзац перший пп. 1 п. 1 Постанови № 396); -Постачальник універсальних послуг визначає мінімальний гарантований розмір оплати придбаної електричної енергії за наведеною у постанові формулою (абзац другий пп. 1 п. 1 Постанови № 396); -Постачальник універсальних послуг має здійснювати оплату за придбану електричну енергію у розмірі не менше мінімального гарантованого розміру не пізніше 60 днів після закінчення відповідного розрахункового періоду, що становить календарний місяць (крім лютого 2022 року) (пп. 2 п. 1 Постанови № 396); -Постачальник універсальних послуг починаючи з першого дня, після спливу 60 денного строку після припинення або скасування воєнного стану, протягом періоду, який відповідає строку дії в Україні воєнного стану, а також протягом 60 днів після його припинення чи скасування, щомісячно рівними частинами проводити повну та остаточну оплату за придбану електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства понад власне споживання, у тому числі, за обсяги, які визначені шляхом коригування за фактичними показами лічильника(ів), згідно з підписаними звітами, та з урахуванням проведених мінімальних гарантованих оплат (п. 2 Постанови № 396). В силу приписів наведеного нормативно-правового акту у спірних розрахункових періодах червень-листопад 2022 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», як Постачальника універсальних послуг, існував обов`язок забезпечити мінімальний гарантований розмір оплати придбаної у побутового споживача [PERSON] електричної енергії, виробленої генеруючими установками його приватних домогосподарств з енергії сонячного випромінювання. Судом встановлено, що згідно звіту про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії генеруючими установками позивача за спірні розрахункові періоди червень-вересень2022 року, який підлягав оплаті відповідачем у період дії воєнного стану становив: -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240011859 від 21.05.2019 року: за червень 2022 року 8046 кВт*год., за липень 2022 року - 7564 кВт*год., за серпень 2022 року 7025 кВт*год., за вересень 2022 року 3387 кВт*год.. -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130066 від 30.12.2020 року: за червень 2022 року - 6855 кВт*год., за липень 2022 року - 6435 кВт*год., за серпень 2022 року - 6102 кВт*год., за вересень 2022 року - 2604 кВт*год. -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130975 від 06.09.2021 року: за червень 2022 року 8872 кВт*год., за липень 2022 року - 8185 кВт*год., за серпень 2022 року - 7442 кВт*год., за вересень 2022 року - 3247 кВт*год. -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130981 від 10.01.2022 року: за червень 2022 року 8882 кВт*год., за липень 2022 року - 9269 кВт*год., за серпень 2022 року - 2059 кВт*год., за вересень 2022 року - 3150 кВт*год. Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за червень 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 15\~536,76 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 12970,47 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 17120,18 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 17\~143,35 грн.; Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за липень 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 33\~906,71 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 25\~020,25 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 32\~953,40 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 37\~332,95 грн.; Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за серпень 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 31\~490,56 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 23\~388,49 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 29\~955,80 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 29\~669,74 грн.; Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за вересень 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 15\~182,71 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 8\~448,87 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 13\~050,01 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 12\~675,31 грн.; Внаслідок дослідження наявних у матеріалах справи листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» від 08.11.2022 року за № 001-21/3114 встановлено, що мінімальний гарантований розмір оплати електричної енергії, виробленої генеруючими установками позивача за спірні розрахункові періоди червень-вересень 2022 року, який підлягав оплаті відповідачем у період дії воєнного стану становив: -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240011859 від 21.05.2019 року: за червень 2022 року 15\~536,76 грн., за липень 2022 року - 11 654,07 грн., за серпень 2022 року - 11 839,77 грн., за вересень 2022 року - 5 650,90 грн.; -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130066 від 30.12.2020 року: за червень 2022 року - 12 970,47 грн., за липень 2022 року - 9 567,92 грн., за серпень 2022 року - 9 783,61 грн., за вересень 2022 року - 3 498,65 грн.; -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130975 від 06.09.2021 року: за червень 2022 року 17120,18 грн., за липень 2022 року - 12 601,61 грн., за серпень 2022 року - 12 530,77 грн., за вересень 2022 року - 5 403,97 грн.; -за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №250130981 від 10.01.2022 року: за червень 2022 року 17143,35 грн., за липень 2022 року - 14 276,39 грн., за серпень 2022 року - 12 411,11 грн., за вересень 2022 року - 5 248,81 грн. Судом встановлено, що 16.03.2023 року між ДП «Гарантований покупець» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог. Судом встановлено, що згідно листа НКРЕКП №9386/20.5/9-23 від 07.04.2023 року адресованого ТОВ «Закарпаттяенергозбут» , зазначено, що виплати пені по договорах про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, які укладені між учасниками роздрібного ринку електричної енергії, на період дії в Україні воєнного стану не передбачені. Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за жовтень 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 17 988,75 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 10\~515,61 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 15\~958,98 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 16\~515,69 грн.; Судом встановлено, що згідно даних актів купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та споживачем [PERSON] за листопад 2022 року за договорами: -№240011859 від 21.05.2019 року становить 5950,37 грн.; - №250130066 від 30.12.2020 року становить 380,66 грн.; -№250130975 від 06.09.2021 року становить 5\~509,99 грн.; -№250130981 від 10.01.2022 року становить 6057,18 грн.; Судом встановлено, що 17.04.2023 року між ДП «Гарантований покупець» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог. Судом встановлено, що згідно довідки №001-21/5149 від 30.10.2023 року заборгованість побутових споживачів (населення) перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію складає 150\~265\~633,20 грн. Окремо заборгованість не побутових споживачів перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію з періодом існування більше 1 місяця 49\~225\~484,66 грн. Судом встановлено, що згідно довідки №001-21/5152 від 30.10.2023 року станом на 30.10.2023 за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованість НЕК «УКРЕНЕРГО» перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел складає 406\~212\~196,95 грн. Крайніми строками сплати цих мінімальних гарантованих розмірів оплати (60 день після закінчення розрахункового періоду місяця) відпущеної позивачем, як споживачем, у розрахункових періодах червень-листопад 2022 року з урахуванням підпункту 2 пункту 1 Постанови № 396, були наступні дати: за червень 2022 р. 29.08.2022 р., за липень 2022 р. 29.09.2022 р., за серпень 2022 р. 31.10.2022 р., за вересень 2022 р. 29.11.2022 р., за жовтень 2022 р. 02.01.2023 р. та за листопад 2022 р. 30.01.2023 р.. Таким чином судом встановлено, що загальний мінімальний гарантований розмір оплати електричної енергії, виробленої генеруючими установками позивача за спірні розрахункові періоди червень-листопад 2022 року, яку зобов`язаний був сплатити відповідач позивачу не пізніше 60 днів після закінчення кожного з цих розрахункових періодів, становить 202\~413,12 грн. З наданих позивачем виписок з банківського рахунку вбачається, що відповідач своєчасну виплату позивачу мінімальних гарантованих розмірів оплати за розрахункові періоди червень-листопад 2022 року не забезпечив, внаслідок чого станом на 01 травня 2023 року (дата подання позивачем до суду заяви про збільшення позовних вимог, сума основної заборгованості ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з виплати мінімальних гарантованих розмірів оплати відпущеної [PERSON] електроенергії за «зеленим» тарифом становила 109 563,86 грн. При цьому суд констатує, що вказану суму боргу відповідач перед позивачем погасив, вже після подання позову у даній справі та прийняття судом до розгляду заяви позивача від 01.05.2023 року про збільшення позовних вимог у справі, що підтверджується доказами доданими позивачем до його заяви від 16.05.2024 року про відмову від позовних вимог в частині основної заборгованості у розмірі 109 563,86 грн. (листом відповідача від 14.03.2024 № 001-21/576 з додатками) та платіжними документами по сплату відповідної суми боргу, наданих відповідачем. З причин допущення відповідачем порушення строку виплати мінімальних гарантованих розмірів оплати за розрахункові періоди червень-листопад 2022 року, позивачем станом на 01 травня 2023 року нараховані сума інфляційних втрат у розмірі 7 453,79 гривень, 3 % річних у розмірі 1\~853,78 гривень, пеня у розмірі 30 896,42 гривень (обґрунтований розрахунок сум, що стягуються станом на 01.05.2023 року долучено позивачем). \~ \~ \~ \~Нормативно-правове обґрунтування : За частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~\~\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~\~ст. 612 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи судом встановлено, що мінімальні гарантовані розміри оплати відпущеної позивачем електроенергії за «зеленим» тарифом за розрахункові періоди червень-листопад 2022 року були оплачені відповідачем з порушенням встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 396 від 26.04.2022 року строку. Пунктом 3 частини 1\~\~статті 611 Цивільного кодексу України\~\~встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України). Відповідно до пунктів 4.10 кожного із укладених між сторонами спору договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством передбачено, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. З урахуванням цього та проведених судом розрахунків на перевірку наданого позивачем розрахунку сум, що стягуються за позовом станом на 01.05.2023 року, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення 30 896,42 гривень пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд відхиляє посилання сторони відповідача у якості заперечення у задоволені вимог про стягнення сум пені на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 (в частині зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до\~Закону України\~«Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії), оскільки така є обов`язковою до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, до кола яких не відноситься позивач, який у розумінні пункту 62 частини 1 ст. 1 Закону України\~«Про ринок електричної енергії» є індивідуальним побутовим споживачем. Такий висновок суду повною мірою відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 8.13.38 постанови від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22, де роз`яснено: «хоча постанова НКРЕКП №\~332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з\~Цивільним кодексом України\~та\~Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими\~до виконання всіма учасниками ринку\~та мають застосовуватись останніми у своїй\~господарській діяльності на\~ринку електроенергії,\~зокрема,\~які уклали\~між собою двосторонні договори відповідно до\~статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями\~статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського\~договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору». Тобто Верховний Суд у вказаній постанові чітко визначив, що сфера застосування постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) поширюється тільки на суб`єктів господарювання, які є сторонами господарського договору. Тоді як [PERSON] (позивач), як встановлено судом, згідно укладених із відповідачем договорів, уклав такі договори як фізична особа без статусу суб`єкта підприємницької діяльності та у розумінні цих цивільно-правових договорів має статус споживача, а не суб`єкта господарювання на ринку електричної енергії. Відтак, на спірні правовідносини щодо нарахування позивачем, як індивідуальним побутовим споживачем, та наступного стягнення санкцій, передбачених укладеними із відповідачем договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 не поширюється. Відповідно до\~\~статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~\~\~\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Так, приписами\~\~\~\~статті\~\~\~\~625 ЦК України\~\~\~\~передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення. Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що «вартість грошей з індексом інфляції за попередній період» є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається «послідовність, утворена за певною закономірністю». У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці «А» на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду «Х», помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, « і-1»), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: «Х» * «і-1» - 100 грн. = «ЗБ», де «Х» - залишок боргу на початок розрахункового періоду, «і-1» - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а «ЗБ» - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць («ЗБ» відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося). У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду («ЗБ») перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за\~\~\~\~статтею 625 ЦК України\~\~\~\~з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами. Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, тому пред`явлення позовних вимог в цій частині також є правомірним. За розрахунком суду, здійсненого з урахуванням наведеного вище, розмір 3% річних та інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірах заявлених позивачем у заяві від 01.05.2023 року про збільшення розміру позовних вимог, а саме: інфляційні втрати у розмірі 7 453,79 гривень та 3 % річних у розмірі 1\~853,78 гривень. Також, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на 90 %, згідно наявного у справі клопотання від 30.10.2023 року , яке суд розглядає ухвалюючи рішення по суті спору виходячи з наступного. Згідно з частиною 3\~статті 551\~Цивільного кодексу\~України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому згідно положень частини 1 статті 550\~Цивільного кодексу\~України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в\~\~\~\~рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. По даному питанню Верховний Суд у пунктах 8.11, 8.18 постанови від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 зазначає, що\~приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер». Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Відповідач, заявивши клопотання про зменшення розміру нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на 90 % не надав суду жодних належних, достатніх та допустимих доказів та не навів жодних переконливих обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені)\~\~ наслідкам порушення зобов`язання. Таке клопотання мотивовано наявністю заборгованості ДП «Гарантований покупець», НЕК «Укренерго» та споживачів електричної енергії перед відповідачем, однак такі обставини, навіть якщо й мали місце не є тими винятковими обставинами, які зумовлюють можливість зменшення за рішенням суду неустойки, адже за приписами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів. Також суд враховує, що можливість зменшення сум інфляційних втрат нарахованих на прострочене грошове зобов`язання за рішенням суду чинним законодавством взагалі не передбачено. Враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивних підстав для зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат заявлених позивачем до стягнення з відповідача. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням, що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок\~\~кожної сторони\~\~довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність\~\~кожного\~\~доказу окремо, а також\~\~достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності\~\~за своїм\~\~внутрішнім\~\~переконанням, що ґрунтується на\~\~всебічному, повному, об`єктивному\~\~та\~\~безпосередньому\~\~дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з підстав та мотивів викладених вище. Згідно із\~ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача». Європейський\~суд\~з\~прав\~людини \~вказав,\~\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~\~Конвенції\~ зобов`язує\~\~суди\~\~ давати обґрунтування\~\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~\~ сприйматись\~як\~вимога\~ надавати\~\~ детальну відповідь на кожен\~аргумент.\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~ можуть\~бути\~різними\~ в\~\~ залежності \~від\~ характеру\~ рішення. Крім\~ того,\~необхідно\~\~брати\~до\~\~уваги,\~\~між\~ іншим,\~\~\~\~ різноманітність\~ аргу ментів,\~ \~\~які\~ сторона \~\~ може представити \~в \~суд,\~та\~\~відмінності,\~\~які\~\~ існують\~\~у\~\~державах-учасницях, \~\~\~з огляду \~ на\~\~ положення\~\~\~\~ законодавства,\~\~\~традиції,\~\~\~\~юридичні висновки,\~\~ викладення\~ та\~\~ формулювання \~\~ рішень.\~\~\~ Таким\~ чином,\~ питання,\~\~чи\~\~виконав\~\~ суд\~\~свій\~\~\~ обов`язок\~\~\~щодо\~\~ подання \~\~ обґрунтування,\~\~\~\~що\~ випливає \~\~ зі\~статті\~ 6\~\~\~Конвенції,\~\~\~може\~бути\~ визначено\~\~ тільки\~ у\~\~ світлі\~ конкретних обставин\~\~\~справи\~ (Проніна\~ проти України, №\~63566/00,\~§\~23,\~\~ ЄСПЛ,\~\~ від\~\~ 18\~липня\~2006\~року).\~ Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до частин 4 та 5\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя\~статті 141 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.\~\~ Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Статтею 29\~Закону України «Про адвокатуру»\~визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»\~заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Так, відповідно до\~статті 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ч.ч.5, 6\~ст.137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми\~судових\~витрат\~на професійну\~правничу\~допомогу,\~що\~підлягають\~ розподілу,\~ можливе\~ виключно\~на підставі\~клопотання\~іншої\~сторони у\~разі,\~на\~її\~думку,\~\~ недотримання вимог\~ стосовно\~ співмірності\~витрат із\~складністю\~відповідної\~роботи,\~її\~обсягом\~та часом,\~витраченим\~ним\~на виконання\~ робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Окрім цього, у постанові від 07.09.2023 року у справі за № 202/8301/21 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначає, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи №\~\~821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 826/1216/16). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20). Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеного договору від 20.07.2021 року адвокатське об`єднання «Греца і Партнери» надає позивачу [PERSON] правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. Подаючи заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача [PERSON] зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс в зв`язку з розглядом справи становить 25\~688,00 грн., що складається з витрат на професійну правничу (правову) допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник\~\~ позивача [PERSON] надав копію договору про надання правової допомоги від 20 липня 2021 року, укладеного\~\~між адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» та позивачем [PERSON] ; копію додаткової угоди від 10.10.2022 року до договору про надання правової допомоги від 20 липня 2021 року; детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи №308/16819/22 на суму 25\~688,00 грн., копію рахунку № [NUMBER] на суму 8505,00 грн. від 31.12.2022 року; копію рахунку № [NUMBER] від 08.05.2023 року на суму 7635,00 грн.; копію рахунку № [NUMBER] від 11.09.2023 року на суму 1178,00 грн.; копію рахунку № [NUMBER] від 31.10.2023 року на суму 2235,00 грн.; копію рахунку № [NUMBER] від 04.06.2024 року на суму 3510,00 грн.; копію рахунку № [NUMBER] від 16.09.2024 року на суму 2625,00 грн.; Акт виконаних робіт №002641 на суму 8505,00 грн. від 31.12.2022 року; Акт виконаних робіт №002945 від 08.05.2023 року на суму 7635,00 грн.; Акт виконаних робіт №003300 від 11.09.2023 року на суму 1178,00 грн; Акт виконаних робіт №003511 від 31.10.2023 року на суму 2235,00 грн.; Акт виконаних робіт №004099 від 04.06.2024 року на суму 3510,00 грн.; Акт виконаних робіт №004445 від 16.09.2024 року на суму 2625,00 грн.; копії платіжних інструкцій: №0.0.2927552848.1 від 31.03.2023 року на суму 8505,00 грн., №0.0.3889053201.1 від 17.09.2024 року на суму 7635,00 грн., №0.0.3330026133.1 від 28.11.2023 року на суму 1178,00 грн., №0.0.3325248742.1 від 24.11.2023 року на суму 2235,00 грн., №0.0.3742379637.1 від 04.07.2024 року на суму 3510,00 грн., №0.0.3889062283.1 від 17.09.2024 року на суму 2625,00 грн., згідно яких [PERSON] сплатив на користь адвокатського об`єднання «Греца і Партнери» зазначені суми. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Доказом фактично понесених витрат відповідача на правничу допомогу є платіжні інструкції на суму 25688,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджено, що представником позивача були надані належні та допустимі докази на підтвердження заявленого розміру витрат, пов`язаних з правовою допомогою, співмірності обсягу послуг, наданих адвокатом на суму 25688,00 грн. Обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. \~ \~ Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У поданому відповідачем відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та підлягає зменшенню. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Суд враховує, що категорія справ про стягнення заборгованості не є неординарною, не відзначається особливою складністю, судова практика у таких справах сформована , а тому надання правничої допомоги по такій категорії справі не потребує опрацювання великої кількості нормативних актів та пошуку значної кількості правових висновків Верховного Суду. Тому заявлений розмір витрат за надання правничої допомоги є необґрунтованим. З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати представника позивача за надання правничої допомоги в розмірі 25688,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Таким чином, оскільки наявне клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив\~судовий\~збір\~в розмірі 1497,69 грн.(за подання позовної заяви та за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору розмірі 1497,69 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частин 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 29.11.2024 року, дата складання повного судового рішення 02.12.2024 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -02.12.2024 року. На підставі викладеного та,

Outcome: approved