Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201117166 від 20.11.2020 у розмірі 11661,34 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 20.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201117166, який укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та акцептована [PERSON] 20.11.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача заяви-формуляра про акцептування оферти № 000201117166 від 20.11.2020 про прийняття пропозиції ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті із введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 3098,00 грн., поточний/картковий рахунок [NUMBER] вказаний відповідачем при оформленні договору позики. На умовах договору позики (п.п. 5.1) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах, передбачених договором позики № 000201117166, у розмірі 3098,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19.12.2020 (п.п. 5.5), процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 0,85% (п.п. 5.12), відсотки за користування коштами у разі неповернення коштів після закінчення строку 2,5% в день (п.п. 5.13). Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами договору позики. Відповідач погасив проценти за користування кредитом у сумі 806,68 грн., внаслідок чого оформив 19.12.2020 пролонгацію кредиту, що передбачена р.5.10 Договору позики, та в подальшому продовжував користування коштами у розмірі 3098 грн. ще 28 днів, кінцева дата погашення - 16.01.2021. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики. 30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021. Згідно з договором факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021 та відповідно до ст. 512 ЦК України «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 15.05.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 661,34 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 3098,00 грн.; заборгованість за відсотками 1 098,66 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 6 970,50 грн., інфляційне збільшення - 494,18 грн., яку в добровільному порядку не погашає, а тому позивач звертається до суду з цим позовом. Рух справи 16.05.2024 позов надійшов до суду. 20.05.2024 у справі відкрите провадження. Вирішено справу розглядати у порядку спрощеного провадження. Перше судове засідання призначене на 20.06.2024, відкладене на 18.07.2024. Вирішено питання витребування доказів за клопотанням позивача у АТ «Сенс Банк». Відповідь на ухвала з документами надійшла до суду 05.06.2024. Позиції сторін Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи не подав і будь-яких інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.247ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом обставини, застосовані норми права та висновки суду Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №000201117166 від 20.11.2020 на суму 3098,00 грн. Строк дії договору 30 днів від дати отримання позичальником кредиту: з 20.11.2020 по 19.12.2020. Дата погашення кредиту 19.12.2020 з можливістю пролонгації на 30 днів. Процентна ставка після пролонгації 1,85 % в день. Кредитодавеь нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,85 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, процентна ставка в день у разі користування кредитом поза межами строку дії дії договору - 2,50% /а.с. 18-19/. Згідно з паспортом споживчого кредиту [PERSON] ознайомився з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит, та підписав його електронним цифровим підписом /а.с. 17/. 30.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укладено договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Форза» передає ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Форза» права вимоги до боржників, включно і до [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями № 279 від 05.07.2021, № 282 від 14.07.2021 та Реєстром прав вимог № 1 до Договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021 (порядковий № 576) /а.с. 20, 22-32/. Згідно з випискою з особового рахунку [PERSON] , наданою ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», станом на 15.05.2024 заборгованість відповідача складає 11 661,34 грн. /а.с. 21/. Відповідачу надіслано письмове повідомлення № 102/91 від 09.07.2021 про відступлення його боргу позивачу та запропоновано сплатити борг у сумі 4196,66 грн. /а.с. 39/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання позики № 000201117166 від 20.11.2020. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049, 1054ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. У частині третій вказаної статті зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. У справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником, в т.ч. отримана за ухвалою суду після задоволення клопотання про витребовування доказів щодо перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника (а.с.120), наявність заборгованості та перехід права вимоги про стягнення такої від первісного кредитора до правонаступника. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч наведеному вище, відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 11661,34 грн., в т.ч.: 3028 грн. залишку заборгованості за тілом кредиту, 1 098,66 грн. - залишок заборгованості за процентами за користування кредитом, 6 970,50 грн. - залишок заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом поза межами строку дії договору ( нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021 згідно п.5 Кредитного договору відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України), інфляційне збільшення - 494,18 грн. Враховуючи положення договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 000201117166 від 20.11.2020, відповідно до якого боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» у розмірі 4 196,66 грн. ( а.с.20) Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. ( а.с.49), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги адвокатом Бачинським О.М. ( а.с.41-44), - визначена вартість - 7000 грн. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved