Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.05.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області про стягнення моральної шкоди в сумі 2\~000 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Миколаївський окружний адміністративний суд розглянувши справу № 400/341/24 за позовною заявою [PERSON] до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області про зобов`язання вчинити певні дії, виніс рішення від 18.03.2024, яким ухвалив зобов`язати Новобузьку міську раду Баштанського району Миколаївської області надати [PERSON] довідку про невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період з 14.07.1991 по 22.12.2016. Рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі № 400/341/24 набрало законної сили 18.04.2024. Зокрема, у рішенні встановлено такі обставини: … 29.09.2023 позивач звернувся до відповідача через електронну пошту із заявою про надання йому довідки, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, що підтверджується знімком екрана електронної скриньки позивача. Відповідач видав позивачу Довідку від 05.10.2023 № М.3532-03-06 про те, що за період з 02.10.2007 по 22.12.2016 позивач право на приватизацію державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не використав. Тобто відповідач за результатами надання позивачу адміністративної послуги щодо отримання довідки про невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду видав іншу довідку, а саме: довідку про участь (неучасть) позивача в приватизації житла державного житлового фонду. Таким чином, відповідач не надав позивачу адміністративну послугу, про надання якої він до нього звернувся 29.09.2023…. Тож, рішенням було визнано протиправною бездіяльність Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області щодо ненадання [PERSON] , адміністративної послуги видача довідки про невикористання [PERSON] житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період з 14.07.1991 по 22.12.2016. Підсумовуючи наведене вище, слід дійти висновку, що Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, будучи органом місцевого самоврядування суб`єктом владних повноважень порушила законні права позивача, за захистом та відновленням яких він був змушений звернутися до суду. Позивач окремо зауважив на обставинах даного спору: - ігнорування та знехтування відповідачем, як органом місцевого самоврядування, суб`єктом владних повноважень положень законодавства, яким регламентовані його права та свободи; - розчарування за занепокоєння, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, який покликаний захищати права та законні інтереси громадян, може порушувати права тих же громадян; - порушення відповідачем, як органом місцевого самоврядування, суб`єктом владних повноважень законних прав позивача, у зв`язку з чим він змушений звертатись до суду, що у свою чергу завдає йому страждань та переживання, що виражені у порушені привичного способу життя та вимагає додаткових зусиль для організації життя. Щодо суми моральної шкоди позивач зазначив, що при її обчисленні він керувався практикою ЄСПЛ, яким застосовується відшкодування справедливої сатисфакції за порушення гарантованих прав. За Практичною рекомендацією ЄСПЛ від 28.03.2007 моральні збитки характеризуються тим, що точно обчислити їх розмір неможливо. Якщо наявність такої шкоди встановлена і Суд вважає, що необхідно надати грошову компенсацію, він зробить оцінку на справедливій основі, зважаючи на стандарти, які випливають з його попередньої практики. Заявникам, які бажають отримати компенсацію за моральні збитки, пропонується вказати суму, яка, на їх думку, була б справедливою. Отже, за внутрішнім переконанням позивача, завдану йому моральну шкоду слід оцінити в розмірі 2000000 (два мільйони) гривень, що на його думку є справедливим, виходячи із описаних вище обставин справи. Ухвалою Новобузього районного суду Миколаївської області від 30.05.2024 року провадження було відкрите, справа призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.07.2024 року підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду. В судове засіданні позивач не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача\~у судове засідання не з`явився повторно, надав суду відзив у якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки міською радою не було вчинено жодних дій та жодним чином не порушено права позивача, які могли б спричинити звернення до суду. Ненадання позивачем відомостей про приписку та неналежне ведення карток відділом Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області не є виною міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, встановив заявлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі №400/341/24 позов [PERSON] до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області задоволено частково. Зобов`язано Новобузьку міську раду Баштанського району Миколаївської області надати [PERSON] довідку про невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в період з 14.07.1991 по 22.12.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішення набрало законної сили 18.04.2024 року. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності. З урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Так, згідно практики Європейського Суду з прав людини, слідує, що порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89; від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005). Аналогічний висновок міститься також в постанові ВС від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17, де зазначено, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить її головним конституційним обов`язкам (ст.ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини. Навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. Вказано, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння особі моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України). Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд зобов`язаний виходити з засад розумності та справедливості. Оцінюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивач дійсно був вимушений вживати певні дії щодо оскарження дій відповідача. Виходячи з засад розумності та справедливості суд оцінює моральну шкоду яка підлягає компенсації відповідачем у розмірі 3000,00 грн., дана сума є відповідною та достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану моральну шкоду позивачу. У відповідності до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача та визначити розмір моральної шкоди, понесеної позивачем, в розмірі 3000,00 грн. Згідно п. 13 ч.2 ст. 3, п.13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач від сплати судового збору під час розгляду справи звільнений. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial