Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 26 березня 2024 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] , про солідарне стягнення заборгованості, у якому просить: -стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором 45280/2021 від 19 жовтня 2021 року у розмірі 1 376 625,21 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 125 736, 84 грн., заборгованість за відсотками - 250 888, 87 грн. -стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати зі спати судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 19 жовтня 2021 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 45280/2021. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 24 листопада 2021 р. було укладено Договір застави № 12338. Відповідно до п. 1.2. Договору застави, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки LAND ROVER модель Range Rover Evoque, дата випуску 2021, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1998 куб. см, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 19 жовтня 2021 р. було укладено Договір поруки № 45280/2021/2. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. станом на 04 березня 2024 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 1 376 625,71 грн., що складається із: Заборгованості за тілом кредиту - 1 125 736,84 грн.; Заборгованості за відсотками - 250 888,87 грн. (а.с. 1-6). Не погодившись із позовними вимогами, 03 липня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позов, в якому зазначено, що відповідно до Закону №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законних актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» на час дії воєнного стану та в тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування споживач не буде нести відповідальність перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом. Таким чином, якщо у відповідача невиплачений кредит станом на воєнний період, він не нестиме відповідальність за несплату боргу під час воєнного стану. (а.с.84-85). Відповідач [PERSON] правом на подачу відзиву не скористався. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 березня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (a.c.49-50). Відповідно до ч. 8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 26 березня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.51-52). 19 квітня 2024 року та повторно 23 травня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Державної міграційної служби України, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.57-58). 28 травня 2024 року надійшла відповідь з Державної міграційної служби України про відсутність відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.59). З метою отримання додаткової інформації про внутрішньо переміщених осіб (оскільки місцем реєстрації відповідачів є м. Маріуполь) суд звернувся до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради та до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради. (а.с.53-56). 30 травня 2024 року надійшла відповідь з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради та з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, про відсутність інформації стосовно перебування відповідачів на обліку внутрішньо переміщених осіб. (а.с.60-63). Ухвалою судді від 30 травня 2024 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] , про солідарне стягнення заборгованості. (а.с.64-65). Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. (а.с.103-104). Представник позивача подав заяву у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, розгляд справ провести за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились про день та час повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошень про виклик особи, причин не явки суду не повідомили. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом 19 жовтня 2021 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 45280/2021.(а.с.17-26). Згідно із п.1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, банк видає Позичальнику Кредит у сумі 1 118 940,00 грн. до 18 жовтня 2026 р. на наступні цілі: - на здійснення повної часткової оплати за Договором купівлі-продажу транспортного засобу марки LAND ROVER модель Range Rover Evoque, дата випуску 2021, № кузова [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авто Граф М»; Відповідно до п.2.4. Кредитного договору, Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно із п.2.5. Кредитного договору, Банк відкриває позичковий рахунок [NUMBER] . Відповідно до п.2.8. Кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день перерахування кредитних коштів (повністю або частково) з позичкового рахунку відповідно до умов цього Кредитного договору. Відповідно до п.3.3. Кредитного договору, на момент укладення Договору Сторонами обумовлено значення Змінюваної Процентної ставки на перший період дії ставки, надалі Первини Процентна ставка в розмірі: - 8,99% річних з дати укладення договору. Починаючи з другого та всі наступних Періодів Дії Ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної Процентної Ставки. Відповідно до п.3.11. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у р.3 цього Договору з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає із умов Кредитного договору. Відповідно до п.3.12. Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за Кредитним договором щомісяця, в строк (терміни), визначені Графіком погашення заборгованості. Відповідно до п.3.15. Кредитного договору, Позичальник виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати комісій, процентів, неустойки шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносить готівкою в Банк на рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором (п.2.1., 4.8) та/або додатками до нього. Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: У першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену п.4.5. Кредитного договору. Згідно із п. 4.7. Кредитного договору, Банк у випадку, передбачених п. 2.10. Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплат процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 4.8. Кредитного договору, Позичальник зобов?язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 4.7. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов?язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 4.7. Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань за цим Кредитним договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, Нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконання грошового зобов?язання. Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, за невиконання взятих на себе зобов?язань по поверненню кредиту Позичальник, крім сплати пені, відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 24 листопада 2021 р. було укладено Договір застави № 12338. (а.с.27-29). Відповідно до п. 1.1 Договору застави, цей Договір забезпечує виконання зобов`язання [PERSON] та вимог ПАТ «Кредобанк», які виникають з Кредитного договору № 45280/2021 від 19.10.2021 р., укладеного між Боржником та Заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. Відповідно до п. 1.2. Договору застави, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки LAND ROVER модель Range Rover Evoque, дата випуску 2021, № кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1998 куб. см, колір чорний, ДНЗ [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3., 1.6. Договору застави, заставна вартість Предмету застави визначається Сторонами у сумі 1 486 175,00 грн. На строк дії цього Договору Предмет застави залишається у володінні Заставодавця за адресою: [ADDRESS] . Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 19 жовтня 2021 р. було укладено Договір поруки № 45280/2021/2. (а.с.30). Відповідно до п.1.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки) Кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. Відповідно до п. 2.6. Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Договором поруки визначено, що Поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має. Фактичним підтвердженням отримання коштів [PERSON] є меморіальний ордер №60220506 від 19 жовтня 2021 року, відповідно до якого останнім отримано 1 188 940, 00 грн. від АТ «Кредобанк» та виписка по особовим рахункам з 19 жовтня 2021 року по 04 березня 2024 року. (а.с.9-16). Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 р. станом на 04 березня 2024 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 1 376 625,71 грн., що складається із: Заборгованості за тілом кредиту - 1 125 736,84 грн. (сума заборгованості поточна - 709 569,49 грн. + сума заборгованості прострочена - 416 167,35 грн.; Заборгованості за відсотками - 250 888,87 грн.; (а.с.7-8) Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за Кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надавши останньому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Статтею 554 ЦПК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору, умов Договору поруки та вимог ст.ст.610,554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники, тож заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачами не надано, суд приходить до висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 45280/2021 від 19 жовтня 2021 року, яка станом на 04 березня 2024 року становить 1 376 625,71 гривень, з яких: 1 125 736,84 гривень заборгованість за кредитом; 250 888,87 гривень заборгованість за відсотками. Суд не бере до уваги посилання відповідача на Закон №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законних актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», оскільки норми даного закону діють на Податковий кодекс України, Митний кодекс України та "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, а саме статтю 625 цього Кодексу, а данні норми не регулюють правові відносини даної цивільної справи. З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 20 649,39 грн., по 10 324,69 грн. з кожного. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що на підтвердження таких витрат позивачем додано до позову лише копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО», в особі директора Король-Єгорової Є.В. та копію довіреності представника АТ «Кредобанк» Павленко С.В. за №13439 з копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльності, копією посвідчення адвоката. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Суд зауважує на тому, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 137 662,57 грн. у зв`язку з їх недоведеністю. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд мас виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А. N 303-А, п. 29). На підставі викладеного,

Outcome: partial