Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить визнати за [PERSON] , померлою [INFO] , право на земельну частку (пай) в розмірі 3,80 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Вигодянське», розташованих на території Вигодянської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, та визнати за нею право на завершення приватизації вказаної земельної частки (паю), та одержання правовстановлюючих документів на своє ім`я. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на землях колишнього КСП «Вигодянське», розташованих на території Вигодянської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0093988, виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 10.12.1996 року. З метою отримання права на спадщину вона звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, пояснивши, що причиною відмови є те, що зазначений сертифікат виданий 10.12.1996 року, тобто після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала та просила справу розглянути у її відсутність. Представник Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 13). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на землях колишнього КСП «Вигодянське», розташованих на території Вигодянської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0093988, виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 10.12.1996 року, та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 787 від 25.12.1996 року (а.с. 9). З метою отримання права на спадщину позивач звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, пояснивши, що причиною відмови є те, що зазначений сертифікат виданий 10.12.1996 року, тобто після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Також роз`яснив, що згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті. На підставі чого позивач має право звернутися до суду з питання підтвердження права [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області від 15.05.2018 року № 682 [PERSON] до дня смерті, [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). На день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] проживала її дочка [PERSON] (а.с. 50 на розвороті). З матеріалів справи вбачається, що покійна мати позивача - [PERSON] за життя набула права на визначену земельну частку (пай), оскільки вона працювала в КСП «Вигодянське», у зв`язку з чим її було внесено до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Вигодянське», який є додатком № 1 до рішення загальних зборів уповноважених КСП «Вигодянське» від 10.11.1995 року, на підставі яких рішенням Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області від 25.04.1996 року № 2 КСП «Вигодянське» було передано у колективну власність 3404,35 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 11-13). Згідно довідки Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 02.08.2018 року № 2104/105-18 згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП «Вигодянський» зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] серія ОД № 0093988 за № 787 від 25.12.1996 року на підставі рішення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 383/96 від 05.12.1996 року в 3,80 умовних кадастрових гектарів. Згідно наявних у Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 21.12.2012 року за [PERSON] не зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеського на підставі вищевказаного сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 59). Через те, що сертифікат був виданий після смерті матері [PERSON] , за життя вона не встигла використати своє право на приватизацію вказаної земельної частки (паю), не оформивши при цьому право власності на неї. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п. «г» ч.1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно дост.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" передбачено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Згідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1розділу X Перехідні положення Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно зі статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач розпочала процедуру приватизації, таким чином, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної частки (паю) в розмірі 3,80 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Вигодянське», розташованих на території Вигодянської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області та одержання правовстановлюючих документів на своє ім`я. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в частині визнання за позивачем право на земельну частку (пай) в розмірі 3,80 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Вигодянське», розташованих на території Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: partial