Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

22.10.2024 АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором №2001219689301 від 06.01.2019 у розмірі 73 364,33 грн, також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 06.01.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та[PERSON] укладено кредитний договір №2001219689301, на підставі якого відповідач отримала від позивача кредитну картку з кредитним лімітом 3 000 грн., який пізніше було збільшено до 49 779,84 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,88%, строком на 12 місяців. Відповідач не виконує свої зобов`язання і станом на 21.08.2024 у неї перед банком виникла заборгованість в сумі 73 364,33 грн, яка складається з: 45 775,20 грн заборгованості за кредитом; 27 589,13 грн заборгованості по процентам. При цьому, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу вимоги про виконання грошових зобов`язань, яка нею не була виконана, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ПУМБ». На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає, у зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 19.11.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.11.2024 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що позовну заяву відповідач вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо укладення кредитного договору зазначає, що у заяві №2001219689301 не містяться повні дані про кредитну карту. У заяві визначено реальну річну процентну ставку 47,88 %, разом з тим, зазначає, що реальна процентна ставка - це не річні відсотки за кредитом, не плата за обслуговування кредитної заборгованості, а реальна процентна ставка банку - це внутрішня ставка банка, яка відображає ефективність використання банком грошових коштів (платежів клієнта по кредиту, що вносяться на користь банку), це своєрідний показник прибутковості банку. Вважає, що між сторонами відсутнє погодження умов кредитування за договором. Крім того, зазначає, що у задоволенні позову в частині стягнення відсотків слід відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 06.01.2019, яким є заява № 2001219689301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була нею підписана. Зазначає, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу. Розрахунок заборгованості, доданий до позову, не містить суми, на яку нараховуються проценти; розміру процентної ставки, за якою здійснено розрахунок відсотків; періоду, за який здійснено розрахунок відсотків, а тому не можливо встановити порядок утворення сум, зазначених позивачем як заборгованість, період її утворення, правову природу нарахованих процентів, їх розмір. 19.11.2024 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 09.12.2024. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2019 [PERSON] підписала заяву №2001219689301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої відповідач просила встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією Заявою, кредитний ліміт у сумі 3 000 грн; розрахунковий день 30 число місяця, строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користуванням кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки, а.с. 6. Згідно з заявою, на ім`я відповідача було відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Стандартна процентна ставка складає 47,88 %, реальна річна процентна ставка складає 47,88 %. Підписанням цієї заяви відповідач надала, крім викладених в ДКБО, наступні твердження та запевнення, що: 1. Ця заява має інноваційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між ним та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України; 2. Ознайомлена з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3. Отримала від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4. Ознайомлена та погоджується з умовами надання кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками (в тому числі умовами надання кредитної лінії, овердрафту, споживчого кредиту, тощо); власним підписом на цій заяві підтвердила, що у повному обсязі доступно та своєчасно ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки ( в тому числі реальної) за ним, вартості всіх супутніх послуг. 5. Їй відомо, що укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в Банку, таку послугу було обрано нею за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за договором страхування, після його укладення виникають виключно між страхувальником та страховиком. Відповідач отримала від Банку примірник заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування № 2001219689301 від 06.01.2019. Крім того, відповідачем [PERSON] заповнено паспорт споживчого кредиту, а.с. 6 зв.бік. До даної заяви позивачем додано публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, що діє з 06.04.2018 (в новій редакції), затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол № 694 від 06.03.2018. За змістом п. 2.1.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування. Згідно з п. 2.2.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору (п. 2.2.2 Розділу І). Відповідно до п.2.2.5. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору ( в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Пунктом 2.4.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта у випадках закриття всіх Карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим Договором, та/ або відмови від усіх послуг Банку. Згідно зі ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування"). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 вказано, що у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Таким чином, укладений [PERSON] за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, позичальник [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та Графіком платежів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Із наведеного вище порядку при укладенні договору [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. З огляду на вищезазначене твердження представника відповідача, про те, що між сторонами не погоджено умови кредитування за договором №20012193689301 від 06.01.2019 не заслуговують на увагу. Як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт змінювався, а саме: спочатку його встановлено на рівні 3000 грн. - 06.01.2019, в подальшому збільшено до 7 000 грн. - 21.03.2019, збільшено до 12 000 грн. - 11.07.2019, збільшено до 17 000 грн. - 21.11.2019, збільшено до 21 800 грн. - 04.06.2020, збільшено до 26 8000 - 15.10.2020, збільшено до 29 800 грн. - 18.02.2021, збільшено до 32 800 грн. - 21.04.2021, збільшено до 35 800 грн. - 20.05.2021, збільшено до 43 800 грн. - 16.06.2021, збільшено до 46 800 грн. - 22.07.2021, збільшено до 49 800 грн. - 18.08.2021, зменшено до 49 780 грн. - 27.02.2022, та востаннє змінено шляхом зменшення до 49 779,84 грн. - 16.03.2022, а.с.23, зворот. Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом частини 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 14.01.2019 по 30.03.2023, сформованою відділенням ПУМБ SF1, а.с. 27-37. Зі згаданої виписки по рахунку позичальника слідує, що [PERSON] отримала кредитну картку за договором №2001219689301 від 06.01.2019 із початково встановленим на ній лімітом 3000 грн., якою вона активно користувалась (операції зі зняття готівки, переведення коштів, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо), що в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі рахунку станом на дату укладання кредитного договору, всі операції по рахунку (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Таким чином, виписка з особового рахунку відповідача є належним та допустимим доказом щодо надання кредитних коштів, з яких вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом. 22.08.2024 за вих. КНО-44.2.2/482 позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 2001219689301 від 06.01.2019 у розмірі 73364,33 грн протягом 30 днів з моменту отримання цього листа, та попередив, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, банк застосовує заходи примусового стягнення кредитної заборгованості, а.с. 21,22. Проте на виконання вказаної вимогти відповідачжодних дій для проведення повного розрахунку боргу не здійснила. Суд зазначає, що відповідач, яка є учасником кредитного договору, мала право і можливість перевірити власні витрати і правильність розрахунку заборгованості. Між тим, крім загальних заперечень, іншого розрахунку суду відповідач та її представники суду не надали. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі та її представниками суду надано не було. Таким чином, доводи відповідача та її представників, викладені у відзиві на позовну заяву і в судовому засіданні ґрунтуються на припущеннях і не можуть бути покладені в основу доказування обставин справи. У постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 2-879/13 суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Заперечення відповідача та її представників про те, що позивачем не враховано здійснення систематичних платежів по кредиту на погашення заборгованості, при тому, що загальна сума внесених платежів складає 58677,32 грн., суд відхиляє, оскільки платежі на погашення кредиту включають не тільки тіло кредиту, а й нараховані відсотки за користування кредитом, про що позичальник був обізнана, підписавши договір. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт наявності заборгованості за кредитним договором від 06.01.2019 підтверджується банківською випискою та розрахунком заборгованості, згідно з якими станом на 21.08.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 73 364,33 грн, з яких: 45 775,20 грн заборгованість за кредитом; 27 589,13 грн заборгованість за процентами, а.с.24-26. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved