Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

19 березня 2024 представник позивача адвокат Давиденко К.В. звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідачки, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового № 25 від 26 лютого 2009 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, вказавши [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , що народився [INFO] в місті Татарбунари, та змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2007 року позивач почав проживати з відповідачкою [PERSON] однією сім`єю. [INFO] народився їх спільний син [PERSON] . Реєстрація народження проводилась на підстав ч.1 ст. 135 СК України. Визнати батьківство позивача сторони мали намір, коли відповідачка отримає громадянство України, однак на даний час через військову агресію російської федерації це неможливо. Дитині потрібно отримати паспорт та визначитись з громадянством. Позивач та відповідачка бажають, щоб дитина отримала громадянство України, а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства. Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 березня 2024 року позовну заяву передано до Саратського районного суду Одеської області. Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, головуючою суддею у справі визначено суддю Бучацьку А.І. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року за клопотанням представника позивача призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено (а.с. 46-47). Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року провадження у справі поновлено зі стадії підготовчого провадження (а.с. 61). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Давиденко К.В. в підготовче судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов та долучили до справи висновок експерта № 598 від 16.10.2024 р. (а.с. 68). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про підготовче засідання, до суду не з`явилась. 02.12.2024 року надала до суду письмову заяву про визнання позову, просила розглядати справу за її відсутності, підтвердила, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.76). Представник третьої особи - Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якого належним чином повідомили про розгляд справи, до суду не з`явився (а.с.66). Дослідивши докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 ст. 18 СК України встановлено, що суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення. Відповідно до частин 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] відповідачка [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.9). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00043969062, сформованого 08 березня 2024 року вбачається, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було зареєстроване народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 25 від 26 лютого 2009 року. У розділі Відомості про батька зазначено: [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу. Громадянство, місце проживання батька не зазначено (а.с. 10). Згідно з копією паспорта [NUMBER] , виданого 19 травня 2003 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Нова Олексіївка Татарбунарського району Одеської області (а.с. 5). Відповідачка [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої 25.10.10 за № [NUMBER] безстроково, зареєстроване місце проживання з 03 листопада 2006 року: [ADDRESS] (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 березня 2020 року вбачається що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Позивач [PERSON] звертався до Татарбунарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Листом від 15.03.2024 року за № 3/24.6-112 йому було повідомлено щодо неможливості внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки мати дитини громадянка російської федерації [PERSON] та має паспорт громадянки російської федерації [NUMBER] , виданий МЗС росії 07.10.2013 року, строк дії якого сплинув 07.10.2023 року. Рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання батьківства (а.с. 12). Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За частиною 3 ст.4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 50 СК України, чоловік має право на батьківство. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини, 2) за рішенням суду. За положеннями частини 1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Згідно висновку експерта № 589 від 16.10.2024 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові громадянки [PERSON] , [INFO] , громадянина [PERSON] , [INFO] та дитини [PERSON] , [INFO] , а саме молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що: громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999 (а.с.70-75). Оцінюючи зазначений висновок експерта суд вважає його належним, допустимим та таким, що узгоджується з іншими доказами по справі. При цьому суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ (Калачова проти Російської Федерації, Kalacheva v. Russia, N 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009). 19 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі "М. Т. проти України" ("M.T. v. Ukraine", заява № 950/17), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі "Каутзор проти Німеччини" ("Kautzor v. Germany", заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі "Аренс проти Німеччини" ("Ahrens v. Germany", заява № 45071/09, § 74). Оцінюючи дотримання балансу між інтересами позивача, який є біологічним батьком, та інтересами дитини, суд звертає увагу на те, що позивач з моменту зачаття проживає разом з відповідачкою [PERSON] , двоє дітей сторін від народження проживають разом з відповідачкою та позивачем, який бере безпосередню участь у житті, вихованні та утриманні дітей. Права позивача на батьківство не можуть бути захищені у іншій спосіб, без визнання його батьком дитини [PERSON] з внесенням відповідних змін до актових записів про народження. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з пунктом 20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. За підпунктом 2.13.1 пункту 2.13 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 (з наступними змінами), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved