Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Управління соціальної та ветеранської політики Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій позивач просить стягнути з відповідача надміру виплачені кошти на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування в розмірі 43650 грн та судові витрати в сумі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій від 25.09.2020 [PERSON] призначено допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування на період з 01.09.2020 по 30.06.2021 в розмірі 5987,50 грн., з 01.07.2021 по 31.08.2021 в розмірі 6275,00 щомісячно. За період з 01.09.2021 по 28.02.2022 на користь відповідачки здійснена виплата щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. В результаті нарахувань вказаних виплат у [PERSON] виникла переплата за період 01.09.2021 по 28.02.2022 в загальній сумі 43650 грн., з яких: 37650 грн. - надмірно нараховані кошти допомоги; 6000 грн. - надмірно нараховані кошти щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги. Позивач вказує, що відповідачкою залишений поза увагою лист про виниклу переплату та необхідність повернути виплачені кошти, які станом на 10.10.2024 року остання не повернула. У зв`язку з цим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду судової справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі №758/1576/16-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] та передано останню до Органу опіки та піклування. Розпорядженням № 540 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.08.2016 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також розпорядженням № 541 встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном над малолітньою онукою [PERSON] . 25.09.2020 року [PERSON] звернулася до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 02.10.2020 року відповідачці у відповідності до Закону України «Про допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням» було призначено державну допомогу на дитину [PERSON] в період з 01.09.2020 по 31.08.2021 в розмірі 5795 грн. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини. Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування. (ст. 17 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). Так, позивач вказав, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 01.09.2021 по 28.02.2022 продовжено строк виплати вказаної допомоги. Згідно листів Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради за вих.№12/123-10 та вих.№12/424-10 від 23.04.2024 у [PERSON] виникла переплата допомоги на дітей, які знаходяться під опікою в сумі 37650 грн. та переплата по турботі в сумі 6000 грн. за період з 01.09.2021 по 28.02.2022 у зв`язку з продовженням карантину. Крім цього, листами Управління соціального захисту населення від 09.05.2024 №106/51-3687, 13.06.2024 №106/51-4735, від 29.07.2024 №106/51-5994 та 09.09.2024 №106/51-7221 відповідачка повідомлялася про виниклу переплату та необхідність повернути виплачені кошти Київському міському центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відтак, для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. З аналізу вищенаведених положень слідує, що обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих грошових коштів на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, в розумінні п. 1 ч.1 ст.1215 ЦК України, є наявність недобросовісності з боку набувача, або рахункової помилки з боку особи, яка виплачує допомогу. У всіх інших випадках, сума надмірно виплаченої допомоги не повертається її отримувачем. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі не добросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми. Згідно зі ст. 16 цього Закону, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини. Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування. Відповідно до ст. 18 Закону, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить 2,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Частиною другою цієї статті передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Умови призначення і виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року. Згідно з положеннями п. 26 цього Порядку, розмір такої допомоги складає два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку, і не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні (п. 25 Порядку). Згідно п. 29 Порядку, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами, та виплачується щомісячно до працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку. Відповідно до п. 30 вказаного Порядку підставою для припинення виплати є зокрема працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку. У разі виникнення обставин, внаслідок яких може бути припинена виплата зазначеної допомоги, її одержувачі, служба у справах дітей, виконавчий комітет сільської (селищної) ради або уповноважена особа, визначена виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення, які виплачують допомогу. Згідно п. 48 Порядку, органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги. Пунктом 49 Порядку встановлено обов`язок особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї, повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. З огляду на викладене та, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем [PERSON] сума надмірно виплачених коштів на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, добровільно не повернута, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №333 від 16 жовтня 2024 року у сумі 3028 грн. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету половину суми сплаченого судового збору у розмірі 1514 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а іншу частину стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133, 141, 223, 247, 263-265, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved