Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

[PERSON] (надалі - також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [INFO] (надалі - також «Відповідач»), в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20 травня 2021 року по [INFO] [PERSON] , 1984 року народження, та [PERSON] , 1976 року народження Позовні вимоги мотивувала тим, що ще з 2010 року [PERSON] проживала із [PERSON] як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, робили ремонт, купували майно для спільного користування, спільно харчувалися, піклувалися один про одного, проводили разом відпочинок, що, на її думку, свідчить про реальність сімейних відносин. Як зазначено у позовній заяві, [PERSON] при вступі на військову службу за мобілізацією під час заповнення анкети військовослужбовця власноручно вказував [PERSON] як цивільну дружину, зазначаючи також і адресу їх спільного проживання. При заповненні [PERSON] декларації в сімейного лікаря від 11.05.2018 року він вказував адресу проживання: [ADDRESS] , а своєю довіреною особою зазначав [PERSON] . [PERSON] також укладався договір з інтернет провайдером ТОВ «Воля-Кабель» за вищевказаною адресою, а також здійснювалася оплата інтернету. Під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] робили ремонт в квартирі, про що зберігся чек на купівлю змішувача у ванну кімнату, який купував [PERSON] . Факт спільного бюджету підтверджується випискою із банківського рахунку, за яким [PERSON] , надсилав кошти [PERSON] . Крім того, було придбано транспортний засіб, на який було оформлено довіреність на розпорядження ним [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачем - [INFO] - на адресу суду подано Відзив на позов, у якому представник заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову, представник Відповідача у відзиві покликається на те, що, у період часу з 1996 року по 20 травня 2021 року [PERSON] перебував у зареєстрованих шлюбах з іншими особами, а тому протягом цього часу він не міг перебувати у цивільному шлюбі з Позивачем. На думку представника Відповідача, у даній справі відсутні належні підтверджуючі документи про факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Платіжні документи (квитанції), надані Позивачем, на думку представника Відповідача, не містять даних про призначення платежів, а тому неможливо встановити їх характеру. Крім того, як зазначено у відзиві, подані Позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Представник Відповідача подав заяву розгляд справи без його участі. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 червня 2024 року залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . Третя особа [PERSON] правом на подання письмових пояснень до суду не скористалася. В судовому засіданні третя особа та її представник проти позовних вимог заперечили, просили в задоволенні позову відмовити. [PERSON] вказувала на те, що вона спілкувалася з батьком, однак про наявність у нього цивільної дружини [PERSON] їй було не відомо. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Заслухавши та проаналізувавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , у період з 05 грудня 1996 року по 08 лютого 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (згідно реєстраційної відмітки у паспорті (том 2, а.с. 53), а з 25 червня 2002 року по 20 травня 2021 року - у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Так, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2021 року у справі № 352/401/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96347429) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 червня 2002 року в Узинській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Вказане судове рішення набрало законної сили 20 травня 2021 року. Статтею 25 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року у справі № 346/5110/22, яке набрало законної сили 07 січня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107748243) встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Тисмениці Івано-Франківської області, громадянина України, який загинув [INFO] в смт. Верхня Врубівка, Попаснянської міської територіальної громади Сєвєродонецького району, Луганської області у віці 45 років та на час загибелі [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про смерть (повторне) серія [NUMBER] (том 1, а.с.16) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 45 років. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] ще з 2010 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом про встановлення відповідного факту, метою чого вказала бажання реалізувати права члена сім`ї загиблого військовослужбовця на отримання відповідної виплати від держави. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Так, частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, і права спільної сумісної власності на майно. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільногого сподарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що, «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 жовтня 2019 року, справа № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19), «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведенному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини». В іншій справі Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 лютого 2019 року (касаційне провадження № 61-11607св18) в результаті перегляду справи № 522/25049/16-ц дійшов висновку, що «при встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю». Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. В даній цивільній справі [PERSON] , стверджуючи про факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилалася на нижчеперелічені обставини. Так, Позивач [PERSON] , [INFO] , є співвласником квартири [ADDRESS] (том 1, а.с.55-56). Згідно паспортних даних місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с.54). [PERSON] на час загибелі був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року у справі № 346/5110/22, яке набрало законної сили 07 січня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107748243). Згідно Соціального паспорта військовослужбовця [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с.21), у графі «Адреса проживання (фактична)» зазначено: « [ADDRESS] ». У графі «дружина (прізвище, ім`я по батькові, телефон)» зазначено « [PERSON] [NUMBER] ». У Декларації №0000-Е4РЕ-9КЕК про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 11.05.2018 року, яку укладено [PERSON] у 2018 році (том 1, а.с.51-52) у графі 1.10 «Адреса місця фактичного проживання або перебування» зазначено « [ADDRESS] »; у графі 1.12 «Довірена особа пацієнта у разі настанні екстреного випадку з пацієнтом» зазначено « [PERSON] » та зазначено її контактний номер телефону « [NUMBER] ». Згідно листа ТОВ «Воля-Кабель» вих. №394/ВК від 15.12.2022 року (том 1, а.с.18) у відповідь на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17.11.2022 року у справі №344/9221/22 (щодо витребування у ТОВ «Воля Кабель» договору із [PERSON] , 1976 р.н. на послуги інтернету за адресою: [ADDRESS] (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107364524) - договірні відносини з абонентом [PERSON] укладено відповідно п.2 ст. 642 Цивільного кодексу України. Згідно рахунків на оплату ТОВ «Воля-Кабель» за 2022 рік (том 1, а.с.17) [PERSON] оплачував послуги інтернету та ТБ за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2014 року приватним нотаріусом Торос Я.М. посвідчувалася довіреність на транспортний засіб, відповідно до якої представниками особи, яка видала довіреність, зазначено [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с.23). Зі змісту Виписки по картковому рахунку [PERSON] в КБ «Приватбанк» від 12.07.2022 року (том 1, а.с.25) вбачається, що [PERSON] у травні 2022 року здійснив три грошові перекази на рахунок [PERSON] в сумах 20 000,00 грн., 15 000,00 грн., 20 000,00 грн., та в червні 2022 року - в сумі 64 600,00 грн. Також до позовної заяви Позивачем додано фотографії, зі змісту яких вбачається факт проведення [PERSON] з [PERSON] спільного відпочинку, святкування релігійних свят, інших подій (том 1, а.с.14, 19, 22, 27-32, 35-39, 41, 43-46). Також на вказаних фотографіях зображений [PERSON] з доньками [PERSON] від першого шлюбу. До матеріалів справи Позивачем також долучено роздруківки листування між [PERSON] та [PERSON] в мобільному месенджері (том 1, а.с.24, 40, 42), яке свідчить про усталеність їхніх стосунків, як сімейних, про позитивні особисті відносини між даними особами та підтверджує наявність між ними спільного побуту та взаємних прав і обов`язків подружжя. З приводу обставин справи в судовому засіданні було допитано також свідків. Так, допитана Судом свідок [PERSON] , яка є сусідкою, однокласницею та подругою [PERSON] , повідомила суду, що [PERSON] з [PERSON] разом постійно проживали більше 10 років. Спільно робили ремонти в квартирі [PERSON] , купували меблі. Зазначила, що [PERSON] дуже любив дітей [PERSON] від першого шлюбу, а діти його називали татом. На думку свідка, це була звичайна сім`я. Свідок [PERSON] , сусідка Позивача (проживають на одній площадці) повідомила суду, що [PERSON] жила з чоловіком [PERSON] більше 10 років. Діти [PERSON] називали [PERSON] татом. За вказаною адресою [PERSON] проживав постійно, разом з [PERSON] вели спільний побут. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є близькою подругою Позивача та однокласницею, вказала, що [PERSON] з [PERSON] проживав більше 10 років. Свідок з своїм чоловіком ходи в гості до [PERSON] з [PERSON] , як і вони - до сім`ї свідка, святкували всі разом свята. Діти [PERSON] називали [PERSON] татом. В ході розгляду справи стороною Позивача також надано Суду фотографії з події до дня міста Івано-Франківська 07 травня 2024 року, куди було запрошено [PERSON] , як дружину загиблого воїна [PERSON] , на якій Позивачу було вручено відзнаку Почесного громадянина міста, якою посмертно нагороджено [PERSON] (том 2, а.с.172-175, том 3, а.с.10-13). За таких обставин, проаналізувавши всі вищевказані обставини та підтверджуючі їх існування докази в сукупності та системному зв`язку, зважаючи на специфіку доказування у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, Суд приходить до висновку про те, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 20 травня 2021 року (оскілки до цього часу [PERSON] перебував у іншому зареєстрованому шлюбі) та до дня смерті [PERSON] 27 червня 2022 року підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами. Доводи третьої особи [PERSON] в судовому засіданні щодо того, що вона не знала про існування в житті батька особи [PERSON] , як цивільної дружини, не свідчать про відсутність такого факту. Крім того, Судом встановлено певні взаємовиключні суперечності у поясненнях третьої особи в судовому засіданні з приводу особи [PERSON] . Аналогічно не спростовують доводів Позивача про її проживання однією сім`єю з [PERSON] надані третьою особою в судовому засіданні фотокартки з події урочистого відкриття меморіальної дошки [PERSON] на школі, у якій він навчався, на яких не зображено [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] дійсно підтвердила ту обставину, що її запрошували на вказану подію, однак у зв`язку зі специфікою її роботи (працює перукарем та наперед планує всі клієнтські записи) вона не змогла бути присутня на вказаній події. Однак, на думку Суду, відсутність [PERSON] на даній події не свідчить про те, що вона не проживала однією сім`єю з [PERSON] за його життя у відповідний період часу. Отже, в ході розгляду справи встановлено, що Позивач та загиблий [PERSON] проживали однією сім`єю з 20 травня 2021 року (з часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання попереднього шлюбу [PERSON] ) і до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, організовували свій побут, мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, виховували дітей дружини від її першого шлюбу, дбали про утримання житла, формували спільний бюджет. Зазначене свідчить про те, що між ними, як жінкою та чоловіком, склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для Позивача, оскільки вона зможе скористатися правом на отримання передбачених законом пільг та виплат як член сім`ї загиблого військовослужбовця. Таким чином, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20 травня 2021 року по [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 3, 21,36 Сімейного кодексу України, пункту 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 , пунктів 2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved