Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

02.10.2024 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла для розгляду за підсудністю вищевказана цивільна справа. Свій позов ТзОВ "ФК "ЕЙС" мотивує тим, що 05.10.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 968675409, за умовами якого відповідачці надано у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 11600 грн. ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. 28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, а також ряд додаткових угод, на підставі яких строк дії даного правочину продовжувався та на даний час такий дійсний до 31.12.2024 року. Відповідно до умов Договору факторингу № 28/1118-01 та згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 206 від 06.12.2022 року до вказаного правочину, до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року. Надалі, 23.02.2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги Кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року. В подальшому, 17.07.2024 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року. Вказує, що відповідач не виконує своїх зобов`язань, у зв`язку з чим у неї існує заборгованість, розмір якої становить 56374,92 грн. з яких: 11600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 44774,92 грн. сума заборгованості за відсотками. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Ейс» 56374,92 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. 25.10.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що за умовами Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями, які існували на момент переходу цих прав. Натомість, правовідносини між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та її довірителькою виникли 05.10.2022 року, тобто значно пізніше від дати укладення згаданого правочину. Інші умови, які б свідчили про правомірність набуття ТзОВ «Таліон Плюс» прав грошової вимоги за Кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року матеріали справи не містять. Також вважає, що заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу не співмірними складності справи та наданим послугам. У задоволенні позову просить відмовити. 30.10.2024 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на вищевказаний відзив. Свої доводи останній обгрунтовує тим, що внаслідок укладення додаткових угод до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, строк його дії продовжувався, а його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом усього строку дії такого. Наведене свідчить про правомірність набуття ТзОВ «ФК «Ейс» права грошової вимоги за Кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, у вищевказаному позові просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку судового засідання від представника відповідача надійшла до суду заява, з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, щодо задоволення позову заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.10.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір № 968675409, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит шляхом встановлення кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що підтверджується п. 4.7 Договору № 968675409. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклало Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату. При цьому в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми повідомлення боржника за кредитним договором та форму акта повернення прав вимоги, а також витяги з додаткової угоди №19 від 28.11.2019 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 968675409 наданий позивачем витяг з Реєстру боржників № 206 від 06.12.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України. Також, у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Крім того, судом встановлено, що 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату. При цьому, в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форма акта повернення прав вимоги, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Також, у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року. Окрім того, судом встановлено, що 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Онлайн фінанс» за плату. При цьому в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року, а саме - форми: реєстр боржників; акт прийому-передачі реєстру боржників та акт повернення прав вимоги у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Також, у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Разом з тим, з аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір № 968675409 був укладений 05.10.2022, тобто більш ніж через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. В подальшому 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» було укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором, а 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 17/07/24. З наведеного слідує, що було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, в останньому не вказано. У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 968675409 від 05.10.2022 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та, відповідно, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Відтак, із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем. На підставі ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,\~

Outcome: dismissed