Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У липні 2024 року до суду надійшов позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 09 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 4591983. Цим договором ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на суму 15000,00 грн. строком на 20 днів. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти. 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25-05/2022, яким право вимоги до [PERSON] за договором № 4591983 від 09.08.2021 передане позивачу. Станом на момент укладення договору факторингу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 46090,00 грн., з яких: 15000,00 грн. сума кредиту; 31090,00 грн. сума процентів за користування кредитом. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, у нього виникла заборгованість за договором у сумі 46090,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1204,92 грн. та три відсотки річних у розмірі 242,45 грн. Крім того, позивач просить про покладення на відповідача судового збору, попередньо оплаченого позивачем, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] до суду двічі не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Позивачем разом з позовом надано суду копію Договору № 4591983 про надання споживчого кредиту від 09.08.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді (далі Кредитний договір від 09.08.2021). За умовами п. 1.2 Кредитного договору від 09.08.2021, ТОВ «Авентус Україна» на умовах, встановлених Договором, надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.3, 1.4 Кредитного договору від 09.08.2021, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 20 днів. Відповідно до п. 1.5.1, 1.5.2 Кредитного договору від 09.08.2021, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка становить 0,57 % в день. Кредитний договір від 09.08.2021, містить посилання на Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які затверджені ТОВ «Авентус Україна» та розміщені на сайті www.creditplus.ua. Згідно з п. 2.4 Кредитного договору від 09.08.2021, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору (на платіжну картку № [NUMBER] ). Відповідно до п. 10.2 Кредитного договору від 09.08.2021, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору від 09.08.2021, укладення цього Договору здійснюється сторонами в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Відповідно до п. 11 Кредитного договору від 09.08.2021, договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С396775 09.08.2021 [PERSON] . Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 06.06.2022 № 2023, 09.08.2021 успішно здійснено операцію, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020, щодо перерахування коштів у сумі 15000,00 грн. на картку № [NUMBER] , статус: прийнят. Вказане підтверджує надання кредитних коштів відповідачу. На підтвердження продовження строку кредиту, відповідачу було направлено листи-повідомлення про пролонгацію та автопролонгацію строку кредиту. Як вбачається з копії Договору факторингу № 25-05/2022 від 25 травня 2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 25-05/2022 від 25 травня 2022 року, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 46090,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31090,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умов Договору № 4591983 про надання споживчого кредиту від 09.08.2021, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості: ані на рахунки ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ані на рахунки ТОВ «Авентус Україна». Згідно розрахунку заборгованості по Договору № 4591983 про надання споживчого кредиту від 09.08.2021 станом на 24.05.2022 загальна заборгованість [PERSON] складає 46090,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31090,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за період січня 2022 року (599,17 грн.) та лютого 2022 року до 23.02.2022 (605,75 грн.) у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 1204,92 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком 3 % річних, за період з 21.12.2021 по 23.02.2022 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 242,45 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування», при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позичальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, наданий йому кредит в строк, передбачений кредитним договором не повернув. За змістом зазначеного договору відступлення прав вимоги та додатків до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати відповідної суми заборгованості за кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», ні на рахунки ТОВ «Авентус Україна». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 46090,00 грн., інфляційних втрат у загальному розмірі 1204,92 грн. та 3 % річних у розмірі 242,45 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано Договір про надання правничої допомоги № 28/03-2024 від 28.03.2024, згідно якого правова допомога ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надавалась адвокатом Городніщевою Є.О. Згідно з Звітом про надання правничої (правової) допомоги та детальним описом робіт від 25.06.2024, адвокатом Городніщевою Є.О. надано наступні послуги: збір та аналіз доказів та документів; складання позовної заяви; подання позовної заяви до суду загальна вартість яких склала 10000 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу та їх перерахування позивачем адвокату надано копію Рахунку на оплату № 3283-25/06-2024 від 25.06.2024 на суму 10000,00\~грн. та копію платіжної інструкції в національній валюті від 26.06.2024 № 5474 на суму 10000,00 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved