Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Представник позивача, адвокат Починок В. В., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що сторони по справі з 12.02.2016 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням суду 13.04.2020 р. Під час шлюбу у сторін народилась спільна донька, [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду від 05.02.2020 року з позивача стягуються на користь відповідача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини. Однак в подальшому у позивача відбулися зміни в сімейному стані та в майновому стані. Так 16.04.2021 р. позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу позивач має сина [PERSON] , [INFO] . Також він утримує своїх непрацездатних батьків, 1957 р. н. та 1951 р. н., з якими позивач зареєстрований, оскільки вони є інвалідами 3 групи, маючи низку захворювань. Отже, у зв`язку із суттєвими змінами в сімейному та майновому стані позивач не в змозі платити визначений рішеннями суду розмір аліментів в сумі 1/4 частини від усіх видів заробітку, оскільки позивач не має фінансової можливості в такому розмірі аліментів утримувати свою доньку [PERSON] . Таким чином вважав, що зменшення розміру аліментів на утримання доньки, [PERSON] , з розміру 1/4 частини до 1/6 частки від заробітку позивача вирівняє баланс інтересів та прав обох дітей позивача, яких він утримує. На підставі викладеного просив суд змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2020 року по справі № 212/9040/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно до досягнення нею повноліття дитиною, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] в подальшому аліменти на утримання спільної для сторін доньки в розмірі 1/6 частини від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення донькою повноліття, повернувши суду виконавчий лист по справі № 212/9040/19. Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, наполягаючи на задоволенні заявлених ним позовних вимог. Відповідачка у судовому засіданні не визнавала заявлені [PERSON] до неї позовні вимоги, які вважала необґрунтованими. Таким чином\~суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 12 лютого 2016 року по 7 серпня 2020 року підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2020 року, яке набуло чинності 7 серпня 2020 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 14 липня 2016 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 424 від 14 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . Також згідно із рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 5 лютого 2020 року по справі № 212/9040/19 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого стягувачу був виданий виконавчий лист 12 березня 2020 року. При цьому за заявами від 17.02.2020 року та 11.03.2020 року позивача з [PERSON] за місцем роботи останнього в ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від доходів позивача. У свою чергу згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 16 квітня 2021 року Саксаганським районним в місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 148, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились. Також встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим 5 серпня 2021 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 159 від 5 серпня 2021 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 14 грудня 1979 року Інгулецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 634 від 14 грудня 2079 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . При цьому [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом із позивачем по [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів позивачів (серія [NUMBER] та серія [NUMBER] ), а також довідкою про реєстрацію місця проживання від 15.12.2021 року № 22004 та інформацією від 22.10.2024 року з Реєстру Криворізької міської територіальної громади. Крім того відповідно до довідки МСЕК від 18.11.2015 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом 3-ї групи безстроково за загальним захворюванням. Також за довідкою від 30.10.2024 року було встановлено, що [PERSON] працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді менеджера адміністрації персоналу, корпоративних комунікацій та питань євроінтеграції. Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що за ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд зазначає, що внаслідок народження у позивача молодшого сина, ним не було доведено погіршення його майнового стану, оскільки в суді не підтверджено розмір доходів [PERSON] та не доведено суттєве зменшення таких доходів через його одруження та необхідність утримувати малолітнього сина, Матвія. Суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача внаслідок його одруження та народження у нього сина, Матвія, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19. Також суд зазначає, що сам по собі факт реєстрації позивач разом із батьками пенсійного віку за однією адресою не свідчить про фактичне проживання [PERSON] із ними, враховуючи, що він є одруженим із [PERSON] . При цьому позивачем не доведено, що його батьки не мають належного майнового забезпечення, а він несе фактичні витрати на утримання своїх батьків. Таким чином наявність у [PERSON] батьків пенсіонерів, мати позивача, яка є особою з інвалідністю, не є достатньою підставою для зміни розміру аліментів на утримання доньки позивача. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 серпня 2019 року по справі № 760/11934/16-ц. Крім того суд зазначає, що наявність на утриманні [PERSON] малолітнього сина, Матвія, не доводить необхідність зменшення розміру аліментів, визначеного відповідно до положень СК, без підтвердження погіршення його матеріального стану, що, у свою чергу, не сприятиме належному забезпеченню його малолітньої доньки, Софії, та інтересам такої дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 9 серпня 2018 року по справі № 640/10064/16-ц. При цьому суд вказує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19. Таким чином суд, зважаючи на викладені обставини справи, вважає недоведеним зміни майнового стану позивача внаслідок його одруження та народження сина, Матвія, тому суд дійшов висновку, що [PERSON] не довів у суді підстави, передбачені ст. 192 СК, для зміни розміру аліментів, визначених судовим рішенням від 5 лютого 2020 року по справі № 212/9040/19. Отже, відповідно до наведеного вмотивування, враховуючи те, що [PERSON] заперечувала проти зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання її із позивачем спільної доньки, враховуючи рівність прав обох дітей позивача та встановлені обставини справи, для захисту прав отримувача аліментів та малолітньої [PERSON] , то суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed