Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 17.10.2024 представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - Підлетейчук М. М. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1355-4009 від 26.02.2024 в розмірі 62\~888, 10 грн й судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" й [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1355-4009. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 17 700 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15, 00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1, 20 % в день; стандартна % ставка 1, 50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті відповідно до умов укладеного договору, натомість останній не повернув у повному обсязі кредит й не виконав грошові зобов`язання. Так станом на 08.08.2024 за даним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 62\~888, 10 грн, з яких: прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2\~655 грн; прострочена заборгованість за кредитом 17\~700 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 42 533, 10 грн. З огляду на що представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Гриновець О. Б. Суддею у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 21.10.2024 сформовано засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Відповідь на вказаний запит отримана 21.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи. 04.11.2024 від представника відповідача [PERSON] через систему "Електронний суд" надійшов відзив згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що до матеріалів позовної заяви представником позивача долучено копію відповіді АТ КБ "ПриватБанк" про перерахування коштів. Проте, з вказаної відповіді неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Відповідь АТ КБ "ПриватБанк" не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі: про перерахування коштів на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів; у справі відсутній сам Договір № 4010 від 02.12.2019, про який зазначено у довідці АТ КБ «ПриватБанк»; позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами заборгованості за кредитним договором, а проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та договору позики. Стосовно встановлення комісії за видачу кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту зазначає, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Крім того, у кредитному договорі зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту, а саме у самому договорі міститься 2 дати погашення кредиту - 14 днів та 300 днів, що призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами. Стверджує, що за договором про відкриття кредитної лінії № 1355-4009 від 26.02.2024 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 14 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 3 717 грн (17\~700 * 1, 5 % * 14). Тож загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню становить 21 417 грн. Крім того, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені не відповідає передбаченим у ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Заразом представником позивача не надано доказів укладення договору у вигляді електронного документу, а саме: не додано доказу про ідентифікацію відповідача, оскільки договір підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Тож позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили всі істотні умови, зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність. Представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - Підлетейчук М. М. в судове засідання не з`явився, однак разом із позовною заявою подав клопотання, відповідно до якого просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] чи його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. Тож згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає проведенню такого. Так як учасники справи подали письмові заяви по справі, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дойшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення й не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, заразом в силу частин 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом або в цей строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Згідно\~з ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тож якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Встановлені судом фактичні обставини справи. 26.02.2024 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1355-4009, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С2142. Згідно з п. 2.2 договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до умов кредитного договору кретидодавець (позивач) взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб позичальника, на наступних умовах: сума кредиту 17 700 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15, 00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1, 20 % в день; стандартна % ставка 1, 50 % в день; строк кредитування 300 календарних днів; дата надання кредиту 26.02.2024; дата повернення кредиту 21.12.2024. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 1, 50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою) (п. 4.6. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 91\~403, 58 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом\~(п. 4.11. договору). Відповідно до п. 5. 1. позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит в останні дні останніх восьми базових періодів строку кредитування згідно з графіку платежів за договором за зниженою ставкою шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів у повному розмірі виданого кредиту на банківських рахунок кредитодавця (п. 5.1. договору). Позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути отриманий кредит (п. 5.3. договору). Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснень причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (п. 6.9. договору). Невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до методики НБУ, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором\~(п. 11.13. договору). Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту видача коштів за кредитним договором № 1355-4009 від 26.02.2024 на суму 17 700 грн здійснювалася за допомогою платіжної системи "LiqPay" на платіжну карту № [NUMBER] за платежем № [NUMBER] . Перерахування коштів відповідачу, також підтверджується довідкою ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (а. с. 41). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором 1355-4009 від 26.02.2024\~ [PERSON] станом на 08.08.2024 має заборгованість у розмірі 62\~888, 10 грн, з яких: 17 700 грн - основний борг, 42\~533, 10 грн - залишок відсотків, 2\~655 грн залишок комісій. Тож судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Застосоване судом законодавство. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отож будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 5, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Частинами 1-5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними й достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд бере до уваги те, що відповідач за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, 26.02.2024 уклав електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1355-4009, такий підписаний ним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С2142. Стороною позивача доведено укладення кредитного договору, у якому між сторонами погоджено розмір наданого кредиту, строк кредитування, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами й комісію за видачу кредиту. В той же час,\~суд не приймає до уваги та відхиляє аргументи сторони відповідача, викладені у письмовому відзиві. Так аналіз досліджених доказів свідчить, що позивач довів факт отримання [PERSON] кредиту на умовах визначених у договорі, що зокрема підтверджується листом АТ КБ "ПриватБанк" від 09.08.2024, а також довідкою ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС". Заразом будь-яких доводів на спростування вказаної обставини, стороною відповідача не надано, а судом не здобуто. Суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та договору позики. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Так як товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Водночас чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований. Щодо аргументів сторони відповідача про те, що розмір нарахованих відсотків є явно завищеним й не відповідає передбаченим у ЦК України засадам справедливості, добросовісності й розумності, суд звертає увагу на наступне. Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Тож продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, в якій визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак дана норма стосується вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував. Крім цього суд зазначає, що відповідач [PERSON] належним чином ознайомлений та погодився із умовами надання кредиту. Його повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту, зокрема, про орієнтовну загальну вартість кредиту, розмір відсотків, які останній зобов`язаний буде повернути кредитодавцеві за користування кредитними коштами, комісію за видачу кредиту. Відповідач на момент укладення кредитного договору не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень щодо умов договору, додатковою інформацією про умови кредитування чи з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, а тому фактично погодився зі всіма умовами такого. Також [PERSON] , одержавши кредитні кошти у позивача, не скористався своїм правом, передбаченим п. 6.9. договору протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин й не повернув отримані грошові кошти. З погляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість за основною сумою боргу й за відсотками, яка позивачем доведена повністю, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Судові витрати по справі. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2 422, 40 грн сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача [PERSON] .

Outcome: approved