Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із вказаним позовом в якому просить припинити громадянину Республіки Білорусь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Виноградівської (колишньої Брилівської селищної ради) територіальної громади Херсонського (колишнього Олешківського) району Херсонської області, що зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.04.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1542834365250 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. В обґрунтування позову зазначено, що 26.04.2018 державним реєстратором відділу економічного розвитку і торгівлі Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Лебедєвим М.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га за [PERSON] , яка є громадянином Республіки Білорусь, на підставі державного акту на право власності на землю, серія І-ХС №003970, виданого 20.01.2002 Брилівською селищною радою Херсонської області, яка знаходиться на території Виноградівської (колишньої Брилівської селищної ради) територіальної громади Херсонського (колишнього Олешківського) району Херсонської області 10.10.2018 громадянином Республіки Білорусь [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га у користування за договором оренди землі в оренду ТОВ «Агроленд Херсон» строком до 2028 року. Вказане підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2023, договором оренди землі. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.08.2023 року задоволено заяву про забезпечення даного позову, а саме: накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку, з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га, яка знаходиться на території Виноградівської (колишньої Брилівської селищної ради) територіальної громади Херсонського (колишнього Олешківського) району Херсонської області, яка належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП (відсутній), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1542834365250; встановлено заборону власнику [PERSON] , РНОКПП (відсутній), розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками щодо нерухомого майна - земельної ділянки, з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га, яка знаходиться на території Виноградівської (колишньої Брилівської селищної ради) територіальної громади Херсонського (колишнього Олешківського) району Херсонської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1542834365250. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.10.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Від відповідача та представника третьої особи відзиви на позов не надходили. 16.10.2023 року через Електронний Суд представником Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області подано пояснення у яких зазначив, що бездіяльності управління не було, оскільки введений воєнний стан, проти задоволення позову прокурора за суттю не заперечують. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.07.2024 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Вказала, що відповідач має іноземне громадянство тому зобов`язаний був здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки громадяни іноземних держав не мають право володіти такими земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити та врахувати письмові пояснення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку\~ст.128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки можливість надання доручення про вручення документів та виклик відповідачу в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня, внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився - про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі, письмових клопотань та пояснень не подавав. Судові відправлення повернулись із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Вказала, що відповідач має іноземне громадянство тому зобов`язаний був здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки громадяни іноземних держав не мають право володіти такими земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341374489 від 02.08.2023 року встановлено, що 26.04.2018 року державним реєстратором відділу економічного розвитку і торгівлі Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Лебедєвим М.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га за [PERSON] , який є громадянином Республіки Білорусь, на підставі державного акту на право власності на землю, серія І-ХС №003970, виданого 20.01.2002 Брилівською селищною радою Херсонської області, яка знаходиться на території Виноградівської (колишньої Брилівської селищної ради) територіальної громади Херсонського (колишнього Олешківського) району Херсонської області 16.10.2018 року громадянином Республіки Білорусь [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6525055300:02:001:0095 площею 10,4 га у користування за договором оренди землі в оренду ТОВ «Агроленд Херсон» строком на десять років, тобто до 2028 року. Наведене вбачається із вище зазначеної інформації та з примірника договору оренди від 16.10.2018 року. Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач [PERSON] порушив визначену ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужив їх упродовж року після набуття права власності. На даний час він без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є нездійснення органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, окружною прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 05.07.2023 за № 53-1765вих-23 надіслано запит про надання інформації щодо проведення перевірок за цим фактом та щодо вжитих заходів до конфіскації (припинення права) зазначених земельних ділянок, шляхом звернення до суду з відповідними позовним заявами або повідомити про причини невжиття цих заходів. Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області листом від 19.07.2023 № 32-21-0.62-1577/2-23 окружну прокуратуру повідомлено, що перевірки щодо набуття права власності та правомірності користування [PERSON] земельною ділянкою за кадастровим номером 6525055300:02:001:0095, Головним управлінням не проводились, у зв`язку з чим заходи щодо конфіскації (припинення права) на зазначену вище земельну ділянку не вживалися. Вказане в повній мірі узгоджується з вимогами\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~та надає можливість і право прокурору звернутися з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, як уповноваженого органу у даних правовідносинах. Так, підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яку не відчужив упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». У практиці ЄСПЛ (в тому числі, рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності і особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 26.04.2018 року по даний час) не відчужив її, є підставою для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Херсонської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. за подання позовної заяви та 1342 грн. 00 коп. за забезпечення позову, а разом 4026,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved