Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та [PERSON] було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 0982660461, шляхом підписання Заявки-Анкети на отримання кредиту на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та надання 1 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 2628543528 від 04.02.2020, що акцептована Відповідачем, шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до умов Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 гривень, в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців. Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" свої зобов`язання перед відповідачем виконало надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 3 тисячі гривень. Втім, [PERSON] боргові зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики зі сплатою відсотків не виконував. 14 липня 2021 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 14.07.2021, відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до Боржників, зокрема, і за Договором позики № 0982660461 від 04.02.2020, що укладений між ТОВ "ІНФІНАНС" та [PERSON] , на суму 30667 гривень 50 копійок. 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено Договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників ТОВ "Коллект Центр", зокрема, за Договором позики № 0982660461 від 04.02.2020, що укладений між ТОФ "ІНФІНАНС" та [PERSON] , на суму 59280 гривень. 03 квітня 2024 року ТОВ "Коллект Центр" звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області з позовом про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованості за Договором позики № 0982660461 від 04.02.2020 в розмірі 36047 гривень, що складається із заборгованості за кредитом - 3 тисячі гривень та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 33047 гривень. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 12 квітня 2024 року отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Вищеольчедаїв Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області (а.с. 56). Ухвалою від 12 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 57). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви та додатки до позову відповідачу було направлено 12 квітня 2024 року, поштове відправлення адресат отримав 18 квітня 2024 року (а.с. 60). 10 травня 2024 року до суду надійшла заява від [PERSON] (а.с. 61), в якій вона просить взяти до уваги довідку командира військової частини [NUMBER] від 05 квітня 2024 року № 5377 (а.с. 62), згідно якої її син [PERSON] призваний по загальній мобілізації та з 01.07.2022 перебуває на військовій службі. Ухвалою суду від 06 червня 2024 року (а.с. 63) провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованостібуло зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. 21 листопада 2024 року судом отримано інформацію від начальника [INFO] № 2991 від 20.11.2024 про те, що [PERSON] був звільнений з військової служби у Збройних Силах України 06 червня 2024 року (а.с. 66). Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року (а.с. 67-68) провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено та продовжено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про поновлення провадження у справі сторони отримали 21 листопада 2024 року (а.с. 69). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до часткового задоволення, з врахуванням такого: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено: 04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та [PERSON] було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 0982660461(а.с. 5-8). Товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM", які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами (п. 1.1. Договору). Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у додатку № 1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (п. 2.2. Договору). Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20000 гривень (п. 1.4. Договору). До умов даного Договору застосовується фіксована процентна ставка. Максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75% (п. 1.6. Договору). Відповідно до Заявки-анкети на отримання кредиту (зворот а.с. 8), Пропозиції укласти Договір та надання 1 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 2628543528 від 04.02.2020 (а.с. 9), Акцепту оферти (а.с. 10), Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" мало надати [PERSON] кредит у сумі 3000 гривень шляхом перерахування коштів на банківську платіжну картку, і строк користування кредитом (траншем) визначено як 30 днів. Підписанням Договору [PERSON] підтвердив: надання Товариством інформації, визначеної в ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", відповідно до вимог чинного законодавства; що ознайомився в повному обсязі із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM", розміщеними на веб-сайті Товариства та погоджується із ними в повному обсязі (п. 8 Договору). Відповідно до п. 7.6 Договору, у разі укладання Договору в електронній формі, підписання Позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", про що свідчить п. 8 Договору позики, який містить в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові Клієнта [PERSON] , його РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта громадянина України. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. 04 лютого 2020 року ТОВ «Інфінанс» виконало своє зобов`язання за кредитним договором із [PERSON] , перерахувавши на вказаний ним у Заявці-анкеті рахунок банківської карти 3 тисячі гривень (а.с. 21). Як вбачається із розрахунку заборгованості, вчиненого ТОВ «Інфінанс» (а.с. 22), станом на 14 липня 2021 року [PERSON] прострочив сплату кредиту та процентів за користування кредитом на 496 днів, загальна сума заборгованості - 30667 гривень 50 копійок, з яких: 3000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, а 27667 гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 14 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю " ІНФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю " Вердикт Капітал" укладено Договір Факторингу № 14-07/21 (а.с. 25-26), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю " ІНФІНАНС" зобов`язується відступити за плату Товариству з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" право грошової вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" право грошової вимоги до боржників, визначені в Реєстрі боржників (а.с. 30). Згідно п. 6.1.4. Договору Факторингу № 14-07/21, сторони погодили, що право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників "Додаток № 2", який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого фактор стає новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. 14 липня 2021 року сторони Договору Факторингу № 14-07/21 підписали Акт приймання-передавання Реєстру боржників (а.с. 29), 15 липня 2021 року ТОВ «Вердикт капітал» перерахував ТОВ «ІНФІНАНС» обумовлений розмір фінансування (а.с. 27). Відповідно до витягу з Додатку № 3 до договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року (а.с. 30), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Кредитним договором № 0982660461 від 04 лютого 2020 року, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 30667 гривень 50 копійок, з яких: 3000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, а 27667 гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками (а.с. 30). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 31-33), у відповідності до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступає ТОВ "Коллект Центр" шляхом продажу, а ТОВ "Коллект Центр" набуває належні ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до Боржників, вказаних в Реєстрі Боржників. Відповідно до п. 5.2. Договору права грошової вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим Кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4). Такий Акт між сторонами Договору № 10-01/2023 підписано 10 січня 2023 року (зворот а.с. 33). В Реєстрі Боржників до Договору № 10-01/2023 (а.с. 34-35) за № 16419 боржником зазначено відповідача у цій справі, а також зазначено, що ТОВ "Коллект Центр" передається право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0982660461 в сумі 59280 гривень, з яких: 3000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, а 56280 гривень - сума заборгованості за відсотками. У позовній заяві позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15 березня 2024 року становить 59280 гривень, проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 0982660461 від 04.02.2020 в сумі 36047 гривень, з яких: 3000 гривень - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 33047 - сума заборгованість за відсотками. Із наданих суду доказів слідує, що ТОВ "Коллект Центр" будь-яких нарахувань з моменту отримання права вимоги не здійснював. В той же час, як вбачається із розрахунку заборгованості, вчиненої ТОВ "Вердикт Капітал" (а.с. 23), отримавши 14 липня 2021 року право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0982660461 від 04.02.2020 в сумі 30667 гривень 50 копійок, ТОВ "Вердикт Капітал" з 14 липня 2021 року до 09 січня 2023 року (545 днів) нараховувало відсотки за користування [PERSON] кредитними коштами за відсотковою ставкою 1,75% денних. Однак, відповідно до умов Договору Факторингу № 14-07/21, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (а.с. 25-26), Фактор одержав право грошової вимоги до Боржника виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрі боржників (п. 2.3.) і має право вимагати від Боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передано (п. 2.4.). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" не мало повноважень щодо нарахування відсотків за Договором від 04.02.2023 № 0982660461 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та [PERSON] . Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Відповідач у цій справі не спростував факт наявності у нього заборгованості за договором від 04.02.2023 № 0982660461. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" має право вимоги до відповідача за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 0982660461 від 04 лютого 2020 року у сумі 30667 гривень 50 копійок, з яких: 3000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, а 27667 гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками. Саме такий розмір заборгованості було відступлено первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» первісному фактору ТОВ «Вердикт капітал». За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 36047 гривень, сплативши 3028 гривень судового збору (а.с. 4). Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 30667 гривень 50 копійок, що складає 85,07% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 4) підлягає у розмірі 85,07% або 2575 гривень 91 копійка. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою, в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 гривень позивачем до суду надано наступні докази: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року (зворот а.с. 47- а.с. 48), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 49), заявку на надання юридичної допомоги № 1431 від 07 лютого 2024 року (а.с. 51), платіжну інструкцію № 413000008 від 09 лютого 2024 року (а.с. 50), витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13 лютого 2024 року (а.с. 52). Цими документами представник позивача доводить, що вартість роботи з надання професійної правничої допомоги у цій справі становить 13 тисяч гривень. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідач не заявляв до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. За таких обставин, суд вважає подані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. З врахуванням рішення суду про часткове задоволення позову, положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 11059 гривень 10 копійок, що становить 85,07% від реально понесених позивачем таких витрат.

Outcome: partial