Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

18 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном два місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] загинув його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, у вигляді недоотриманих спадкодавцем коштів. 11.04.2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І., однак йому біло відмовлено у видачі свідоцтва, в зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим що йому повідомили, що він отримає недоотримані батьком кошти відповідно до розділу XXX Наказу МОН №260 від 07.06.2018р. «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», однак у квітні 2024 року сказали надати належним чином оформлене свідоцтво про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки на час загибелі батька позивач проживав від нього окремо та вже є повнолітнім. Позивач навчається на денній формі навчання, в зв`язку з війною йому довелося декілька разів змінювати місце проживання, оскільки шлюб між батьками було розірвано, а після загибелі батька позивачу довелося займатися оформленням документів, кремацією та іншими справами пов`язаними із загибеллю батька. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Відповідачем відзиву не подано. Ухвалою Тернівського міського суду від 01 травня 2024 року цивільну справу було направлено до Новомосковського міськрайонного суду для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року витребувано відомості щодо відкриття спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] . 23 вересня 2024 року надійшла відповідь з Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Ухвалою від 11 листопада 2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Позивачем подана заява, в якій вона просить розглянути позов без його присутності, повністю підтримує позов та, посилаючись на ті ж підстави, просить суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, у своїй заяві просить справу розглянути за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 06 жовтня 2023 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис № 567, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , згідно свідоцтва про народження є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78387581 від 17 вересня 2024 року вбачається, що інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Листом приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. позивачу відмовлено у прийнятті зави про прийняття спадщини в зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Звернення із заявою про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові від 15.04.2020 у справі № 190/106/18 Верховний Суд зазначає, про те, що, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Оскільки спадкодавець помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився [INFO], тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 11 квітня 2024 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є навчання на денній формі навчання, військовий стан у країні, оформлення документів щодо загибелі батька, поховання. , в зв`язку з чим він був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, а тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від його волі. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved