Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] через свого представника - адвоката Яресько Т.В. звернулась до суду з позовом до\~ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинений 01.06.2021 року, за реєстраційним № 4174, про стягнення з неї на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 25000 грн. на підставі кредитного договору № 0425-5244, укладеного між нею та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 30.06.2020 року. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчиненим 01.06.2021 року, за реєстраційним № 4174, з неї стягнуто на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 25000 грн. на підставі кредитного договору №0425-5244, укладеного між нею та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 30.06.2020 року. При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~а тому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 11.10.2024 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. Ухвалою суду від 18.10.2024 року задоволено заяву про забезпечення позову. 24.10.2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву вказавши, що по тексту позовної заяви представник Позивача зазначає, що під час примусового виконання виконавчого документа з Позивача на користь Приватного виконавця Канцедала О.О. стягнуто: - суму основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1 026,68 грн; - суму в рахунок погашення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 332,00 грн. проте у разі примусового виконання виконачого документа за виконавчим провадження, відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» з боржника стягуються виконавчий збір до Державного бюджету України у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом та сума, стягнута з боржника на витрати виконавчого провадження. Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: - виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; - авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум здійснюється у такій черговості: - у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; - у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; - у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; - у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Тобто, стягнуті з Позивача за виконавчим провадженням суми в розмірі 1 026,68 грн (основна винагорода виконавця 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом) та 332,00 грн (розмір мінімальних витрат виконавчого провадження) в рамках виконання виконавчого документа зараховані на рахунок приватного виконавця, а не ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а відтак, товариство може відповідати виключно в межах суми, що надійшла на рахунок ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме: 10 266,75 грн. Отже, виходячи з вищевказанного, заявлена Позивачем сума в розмірі 1 358,68 грн не може бути стягнута з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Окремо слід зазначити, що в позовній заяві Позивач не оскаржує факт укладення кредитного договору з Відповідачем та, відповідно, отримання кредитних коштів від Кредитодавця, а відтак відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Також Позивач 13.07.2020 (на 14 день користування кредитними коштами) здійснила оплату в рахунок заборгованості за кредитом в розмірі 2 030,00 грн. Це свідчить про факт отримання Позивачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов кредитного договору, так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед Відповідачем. Сума платежу зазначена у розрахунку заборгованості за кредитним договором (рядок 14), що є додатком до відзиву на позовну заяву. Сплачуючи кредит, Позивач вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Відповідно до вищенаведеного, зазначений Позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, є: неспівмірним зі складністю справи; не відповідає критерію реальності та розумності таких витрат. З огляду на все викладене вище вважають, що відшкодування Відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, можливе в розмірі середньоринкової вартості цієї послуги, що складає 2500,00 (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) гривень. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Виходячи з принципів співмірності, реальності та розумності, зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньо ринкової вартості, цієї послуги, що складає 2500,00 (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) гривень. Враховуючи не надання Позивачем до суду, детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом з зазначенням витраченого часу по кожному із видів робіт, та розрахунком вартості виконання кожного із виду робіт з врахуванням витраченого на це часу, оформленого у встановленому законом порядку, відмовити в стягнені з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. 13.11.2024 року ухвалою суду відмовлено в прийнятті зустрічного позову відповідачу. Позивач про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, який направив відзив на позов. Треті особи Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про розгляд справи повідомлялися належним чином, пояснень на позов суду не направили. Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини справи: 30.06.2020 року між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено кредитний договір № 0425-5244 (а.с. 13), відповідно до якого товариство надало позивачу кредит у розмірі 14500 грн. на строк 70 календарни днів (10 тижнів) до 07.09.2020 року, зі сплатою відсотків. 01.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис за реєстраційним №4174, яким з [PERSON] стягнуто на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 25000 грн. на підставі кредитного договору №0425-5244, укладеного між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 30.06.2020 року. (а.с. 12). Позивач стверджує, що вона випадково дізналася про відкриття щодо неї виконавчого провадження, та що вона не отримувала від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис з 07.10.2021 року перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. (виконавче провадження ВП № 67068385) (а.с. 17). Вирішуючи спір, суд ураховує наступне: Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, за змістом наведених норм права нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи належно оформлені такі документи та чи підтверджують вони безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі пункту 2 Переліку № 1172. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України видав Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаною постановою доповнено пункт п. 2 Переліку № 1172 новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у адміністративній справі № 826/20084/14, що залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, зокрема, доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Суд виходив з того, що доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя. Отже, судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням закону - нотаріус не перевірила та не встановила, що заявлена вимога не підпадає під той вид заборгованості, за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів згідно Переліку № 1172. З огляду на викладене при вчиненні оспорюваного виконавчого напису № 4174 від 01.06.2021 було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, що є правовою підставою визнання судом виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, заявлена до виконання заборгованість, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67068385 від 07.10.2021, складається з: 14500 гривень - заборгованості за сумою кредиту; 10150 гривень - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; Також з боржника підлягає стягненню плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 350,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 25000 гривень. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса №4174 від 01.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо заборгованості яка не є безспірною, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно зі ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 910/7511/20\~\~назвав критерії визначення упущеної вигоди та відповів на питання, що таке збитки. На думку Верховного Суду при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення), як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків. Враховуючи позицію відповідача викладену у відзиві, вимога про стягнення з боржника має ґрунтуватися на точних даних, насамперед бухгалтерських документів, що безспірно засвідчують можливість отримання грошових сум або інших цінностей у разі якби зобов`язання було виконане боржником, тому заявлені позивачкою збитки в розмірі 1358,68 грн. не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що позивачкою при поданні позовної заяви було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, які є предметом позову, до вирішення справи по суті. По виконавчому провадженню № 67068385 приватним виконавцем Канцедалом О.О. стягнуто 10266,75 грн. та перераховано стягувачу, підлягають стягненню з відповідача, як такі, що безпідставно набуті. Загальна сума коштів в розмірі 1 358,68 грн., що складається з основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1026,68 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 332,00 грн., які були стягнуті з Позивача по примусовому виконанню виконавчого напису від 01.06.2021 р. № 4174, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., який оскаржується у даній позовній заяві, за своєю суттю є збитками, яких зазнав Позивач внаслідок протиправної поведінки Відповідача, що полягає у зверненні Відповідача до нотаріуса для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, який вчинено з порушенням законодавства, наслідком чого стали понесені Позивачем збитки після пред`явлення оскаржуваного виконавчого напису на примусове виконання. У зв`язку із зупиненням діяльності приватного виконавця 02.07.2024 року між приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. було укладено договір №1 про заміщення приватного виконавця. (а.с. 45). Даний висновок підтверджується, тому числі, висновками по подібній справі в постанові Київського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справа № 357/7293/22: «Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримані ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, однак невірно визначив суму, ця сума складає 9990,01 грн. Інші кошти, а саме 569,00 грн - витрати виконавчого провадження та 990,01 грн - основна винагорода приватного виконавця, що в сумі складає 1559,01 грн, дійсно не були отримані відповідачем. Однак позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, але на підставі ст.22 ЦК України. Позивач при зверненні до суду з позовом не посилався на положення ст.22 ЦК України, однак самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.» Правомірність такого застосування ст.22 ЦК України та належність даного способу захисту цивільного права на відшкодування збитків підтверджено також рядом судових рішень (перелік не є вичерпним), що набрали законної сили: справи № 184/737/23, 185/8729/23, 184/1628/22. Враховуючи вищевикладене, збитки, які поніс Позивач, знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з діями Відповідача щодо примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису №4174 від 01.06.2021 р., тому сума збитків у розмірі 1 358,68 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача. Ухвалою Володарського районного суду Київської області, заявлене позивачкою клопотання про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 4174 від 01.06.2021 року, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Відповідно до вимог\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн., проте при поданні позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1937,92 гривень при поданні позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією № 2024-10-08 від 08.10.2024, яка наявна у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у загальній сумі 1937,92 гривень. Частиною 3\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати у тому числі на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 03.10.2024 року між позивачкою [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В. був укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 24-25). З акту приймання передачі послуг слідує, що послуги про надання правничої допомоги були виконані сума гонорару складає 8000,00 гривень. (а.с. 25). Згідно квитанції розрахунку позивачка перерахувала за надання правничої допомоги адвокату Яресько Т.В. 8000,00 гривень. (а.с. 26). Заявлені відповідачем у відзиві зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не знайшли свого підтвердження в суді. Таким чином, з урахуванням викладеного з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню: сплачені останньою судовий збір у загальному розмірі 1937,92 грн., що стверджено квитанцією: 2666-7348-7978-4466 від 08.10.2024 року (а.с. 10) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial