Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 98141,97 грн. у зв`язку з несплатою аліментів. Вимоги мотивовані тим, що в провадженні ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання та на сьогоднішній день є боржником по аліментах в сумі 98141,97 грн. Згідно розрахунку розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з травня 2022 до серпня 2024 становить 110522,82 грн. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила про підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , на що вказує свідоцтво про народження серії [NUMBER] . відповідно до якого сторони, [PERSON] та [PERSON] , зазначені батьками. 19.07.2018 року укладено шлюб між сторонами, [PERSON] та [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Славутського міського суду Київської області від 17.05.2019 року у справі №377/295/19, вищезазначений шлюб було розірвано. Судовим наказом Славутського міського суду Київської області від 10.06.2022 року у справі № 377/203/22 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігів Чернігівської області, РНОКПП [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . на користь [PERSON] , [INFO] . РНОКГІП [NUMBER] . адреса [ADDRESS] . аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. За наслідком винесеного судового наказу, Славутицьким відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №72674639, на що вказує постанова про відкриття виконавчого провадження. Станом на 19.12.2023 року, в зв`язку з встановленням Оболонським управлінням поліції ГУ НГ1 у м. Києві місця проживання боржника. [PERSON] , було винесено постанову про передачу виконавчого провадження №72674639. У зв`язку з передачею виконавчого провадження на сьогоднішній день мається два розрахунки заборгованості по аліментах №24204 від 05.12.2023 року, виданий Славутицьким ВДВС Вишгородського району Київської області, та розрахунку від 01.09.2024 року, виданий Оболонським ВДВС в м. Києві, відповідно до яких вбачається що боржник, [PERSON] , судовий наказ виконує не регулярно, аліменти на утримання сина сплачує рідко та не в повному розмірі, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментах, яка станом на 30.08.2024 року слала 98141 (дев`яносто вісім тисяч сто сорок одна) грн. 97 коп. Відповідно до наданого позивачем розрахунку у зв`язку з неналежним виконанням рішення суду [PERSON] повинно бути сплачено неустойку (пеню) за період з 17.05.2022 року по 30.08.2024 року включно у сумі 110522,82 грн. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Факт прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивача за вказані у позовній заяві періоди доведено належними й допустимими доказами розрахунками заборгованості зі сплати аліментів. Відповідачем не доведено, що це прострочення сталося не з його вини. При визначені розміру неустойки судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. З наданих суду доказів про суми та строки проведення оплати, положень ст.196 СК України в частині визначення розміру неустойки (пені) і строку в межах якого пред`явлений позов судом встановлено, що загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 17.05.2022 року по 30.08.2024 року включно становить 110522,82 грн. Враховуючи приписи ч.1 ст.196 СК України максимальний розмір неустойки обмежується 100 % розміром заборгованості, що становить 98141,97 грн., а відтак розмір неустойки, яка підлягає стягненню, 98141,97 грн. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення кожною стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, закріплений ст.81 ЦПК України. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд, з огляду на ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved