Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 109 448,61 грн та судового збору в розмірі 3028.00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 тисяч гривень. Позивач в позовній заяві вказував, що 19.08.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» наддав кредит [PERSON] в розмірі 32 160, 00 грн. згідно заяви № 001-17822-190813 (далі-Кредитний договір) на 48 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. [PERSON] зобов`ячався сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісію в розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. 20.06.2020 року Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Враховуючи, що [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 24.09.2024 року загальний розмір заборгованості становить 109 448,61 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 24\~062,00 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 79 986, 75 гривень, заборгованості за період прострочення сплати кредиту (3% річних) - 1248,76 гривень, заборгованості за прострочення повернення відсотків (3% річних) - 4151,10 гривень. Покликаючись на вищевикладене, позивач просив задовольнити позов. Відповідно до вимог ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, відповідачу надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з кредитного договору від 19.08.2013 року ПАТ «Дельта банк» надало кредит [PERSON] в розмірі 32160,00 грн згідно заяви № № 001-17822-190813 на 48 місяців, шляхом перерахування кредиту на поточний рахунок відповідача. [PERSON] , підписав договір з умовами сплачувати проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісії в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до договору №2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020 року, між ПАТ «Дельта банк» та ТзОВ «Профіт Файненс» був укладений договір, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Згідно витягу з додатку до вищевказаного договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020 року заборгованість [PERSON] станом на 02.06.2020 року становить 104 048,75 гривень. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.656\~ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (ст.513 ЦК України) Згідно\~ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~ч.ч.1,\~2\~ст.509\~ Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності\~до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, отримані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки доказів понесення таких витрат, позивачем не надано і матеріали справи таких доказів не містять. На підставі наведеного та

Outcome: approved