Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивачка 12.08.2024 звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила розірвати між ними шлюб, зареєстрований 18.12.2015 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня надходження справи до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.12.2024 позовну заяву в частині розірвання шлюбу залишено без розгляду. Вимогу про стягнення аліментів позивачка обґрунтує тим, що з 18.12.2015 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них є спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , усиновлений відповідачем, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Позивачка в судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну вимогу про стягнення аліментів просила задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач повторно не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема за місцем його реєстрації та за допомогою SMS-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS, жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дітей, які врегульовані нормами СК України. Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому у ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2024 рік" встановлено, що з 01.01.2024 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку. Доказів офіційного працевлаштування та наявності існування у нього інших утриманців не надано. Також, не встановлено обставин щодо поганого стану здоров`я дітей. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. Враховуючи положення ст.183 СК України, суд зауважує, що заявлений позивачем розмір аліментів на двох дітей (1/2 частки доходу батька) є завищеним, оскільки такий розмір аліментів передбачено законом у разі наявності підстав для стягнення аліментів на утримання трьох і більше дітей. Достовірних та достатніх доказів наявності підстав для стягнення розміру аліментів у розмірі 1/2 частки від доходів відповідача позивачкою не надано (особисте бажання позивача щодо отримання платежів вказаного розміру не є належним та достатнім доказом). На підставі наведеного, враховуючи вік дітей, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Також, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру (про стягнення аліментів), розмір якого з 01.01.2024 становить 1211,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення до суду позову в частині стягнення аліментів, відповідно до положень п.3 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved