Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник заявниці адвокат Бідашко І.Л., який діє на підставі ордеру серії АН №1490980 від 20.08.2024, звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м. Черкаси. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що з 2003 року заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Чоловік заявниці працював на ДП «Шахта Торецька» і з 2019 року, окрім заробітної плати, отримував пенсію. Заявниця є особою з інвалідністю ІІІ групи, внаслідок чого є непрацездатною і отримує пенсію по інвалідності. Внаслідок військової агресії РФ проти України заявниця у квітні 2022 року разом з сином евакуювалась з м. Торецьк Донецької області до м. Черкаси, де зареєструвалась як ВПО. [PERSON] продовжував працювати на шахті «Торецька», а після знищення підприємства у 2023 році переїхав до м. Черкаси, де проживав разом з заявницею та їхнім сином, але не реєстрував своє фактичне місце проживання. Основним джерелом існування їх родини була пенсія чоловіка заявниці. Після його смерті заявниця виявила бажання перейти на пенсію по втраті годувальника, проте їй було відмовлено через відсутність документів на підтвердження факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. Оскільки законом не визначеного спеціального порядку встановлення факту перебування дружини на утриманні свого померлого чоловіка, то заявниця вимушена звертатись до суду. 12.09.2024 судом відкрито провадження у справі. За клопотанням заявниці та її представника 09.10.2024 судом постановлено ухвалу про допит в якості свідка [PERSON] , а також про витребування доказів відповідно до якої суд витребував у Пенсійного фонду України відомості про розмір пенсії [PERSON] , [INFO] . 10.10.2024 у відповідь на запит суду Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради надано до суду інформацію щодо відомого фактичного місця проживання [PERSON] 16.10.2024 на адресу суду надійшла відповідь з ГУ ПФУ в Черкаській області щодо розміру пенсії [PERSON] , яка була нарахована у липні 2024 року. Від ГУ ПФУ в Черкаській області на адресу суду не надходило ніяких письмових заяв по суті заявлених заявницею вимог. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги та наполягали на їх задоволенні. Заявниця додатково пояснила, що вона з дитиною проживали у м. Черкаси з квітня 2022 року, а її чоловік переїхав до них у липні 2024 року і незабаром помер. Оскільки чоловік не реєстрував свого фактичного місця проживання, то зареєстроване місце проживання заявниці та її чоловіка не збігається, внаслідок чого вона не може в безспірному порядку підтвердити факт проживання разом з померли чоловіком та факт перебування на його утриманні. Натомість весь час основним доходами сім`ї були доходи чоловіка заявниці і коли вони проживали в різних містах, то він завжди надсилав кошти на утримання сім`ї. Зауважила, що після смерті чоловіка вона з сином фактично живуть лише на її пенсію, розміру якої не вистачає на потреби сім`ї. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою заявниці і проживає разом з нею в одному житловому помешканні. Пояснила, що [PERSON] приїхав до м. Черкаси у липні 2024 року і внаслідок захворювання невдовзі помер. Зауважила, що їй достеменно відомо про те, що [PERSON] утримував заявницю та їх сина, піклувався про них і забезпечував матеріально. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] заявниця з 09.08.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження РАГС Дзержинського міського відділу управління юстиції зроблений запис №131 /а.с. 19/. Від такого шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження /а.с. 18/. Заявниця з 21.05.2008 по теперішній час має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте з 22.04.2022 заявниця зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою свого фактичного місця проживання у м. Черкасах, куди переїхала разом з сином внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України /а.с. 12, 16, 24, 26/. [PERSON] був зареєстрованим та проживав за адресою: [ADDRESS] , - і згідно з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб не перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа /а.с. 56/. До міста Черкаси [PERSON] приїхав у липні 2024 року, але [INFO] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с. 17/. З 2006 року заявниці встановлено ІІІ групу інвалідності і з цього часу вона перебуває на обліку в ПФУ в Донецькій області, внаслідок чого отримує пенсію по інвалідності. З 22.11.2018 група інвалідності заявниці встановлено безстроково, що підтверджується відповідним висновком МСЕК /а.с. 4-5/. На теперішній час розмір пенсії заявниці складає 2980 грн. на місяць, що підтверджується відповідним розрахунок, складений пенсійними органами /а.с.16-17/. Відповідно до відомостей з трудової книжки [PERSON] має стаж роботи на Державному підприємстві «шахта Торецька» ПО «Торецьквугілля» на підземних роботах з повним робочим днем і з 16.04.2019 йому призначено пенсію /а.с. 20-21/. Станом на липень 2024 року розмір пенсії [PERSON] складав 15\~304,51 грн. на місяць /а.с. 47/. Після смерті [PERSON] заявниця, як дружина померлого, звернулася до ГУ Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою №14118 від 05.08.2024 щодо переходу на пенсію по втраті годувальника у відповідності із ст. ст. 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Натомість рішенням від 12.08.2024 № о/р [NUMBER] в перерахунку пенсії заявниці було відмовлено з підстав відсутності документів на підтвердження факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. /а.с. 10-11, 20/ Заявниця стверджує, що дохід родини складався з її пенсії, а також з пенсії та заробітної платі її чоловіка [PERSON] . Оскільки пенсія заявниці є мінімальною в розмірі 2980 грн., то основний дохід родини складався з пенсії та заробітку її чоловіка, що свідчить про те, що вона фактично перебувала на утриманні [PERSON] . На теперішній час заявниця бажає реалізувати право на перехід на пенсію по втраті годувальника, але через розбіжність зареєстрованого фактичного місця проживання її та померлого [PERSON] вона не має можливості належним чином документально підтвердити факт їх спільного проживання та факт перебування на утриманні, внаслідок чого не має можливості надати до пенсійних органів належний пакет документів для оформлення переходу на пенсію по втраті годувальника. За таких обставин заявниця має перешкоди для підтвердження факту перебування на утриманні свого померлого чоловіка, внаслідок чого вона звернулась до суду з даною заявою. Надаючи оцінку аргументам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За змістом ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (а. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Аналіз змісту вищезазначених норм Сімейного кодексу України свідчить, що чоловік та дружина, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, вважаються таким, що проживають разом, а доходи кожного з них є їх спільною власністю, а відтак такі доходи є засобом для утримання кожного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Варто звернути увагу, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. За обставинами справи судом встановлено, що дохід [PERSON] набагато перевищував розмір доходу заявниці. Зокрема, розмір пенсії [PERSON] (15\~304 грн.) перевищує розмір пенсії заявниці (2980 грн.) у понад п`ять разів. В той же час всі ці доходи були їх спільною сумісною власністю і витрачались на потреби сім`ї. За таких обставин слід виснувати, що матеріальна допомога [PERSON] , яка надавалась ним своїй дружині (заявниця), була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування. Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №520/6518/17. Таким чином, факт перебування заявниці на утриманні її чоловіка [PERSON] на момент смерті останнього підтверджується наявними в матеріалах справи документами і у суду не виникає ніяких сумнівів з приводу правомірності такого факту, а задоволення заявлених заявницею вимог сприятиме підтриманню публічного порядку в суспільстві та усуненню невизначеності щодо законних прав та інтересів заявниці в частині переходу на інший вид пенсії, а відтак вимоги заявниці підлягають задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved