Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., про визнання виконавчого напису № 106448 від 08.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення із\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» боргу, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач 01.09.2023 року через додаток «Дія» випадково дізналася про існування щодо неї виконавчого провадження на користь відповідача, яке перебувало у провадженні державного виконавця залученого в якості третьої особи. Після надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження з АСВП встановив, що воно відкрито за виконавчим написом № 106448 від 08.06.2021,вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 43243,25 грн. Позивач пояснила, що колись дійсно мало місце взяття неюмікрокредиту у відповідної організації в 2013 році. Проте зазначила, що сплатила всю суму боргу і тому жодних претензій до цього часу до неї не було. Також зазначила, що не пам`ятає щоб підписувала будь-які договори із відповідачем чи іншими кредитними організаціями. Такі пояснення підтверджуються всіма отриманими мною документами, оскільки існування договірних відносин між позивачем і відповідачем нічим не підтверджено. Зазначав на декілька підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом, який здійснює свою діяльність в Київському міському нотаріальному окрузі, проте позивач ніколи не проживав в Києві чи Київській області, місцем адреси проживання позивача є місто Полтава. Тому нотаріус Остапенко Є.М. не мав повноважень видавати спірний виконавчий напис щодо правовідносин, які склались поза межами його нотаріального округу. Ця обставина була достовірно відома нотаріусу, адже навіть у самому тексті виконавчого напису вказано про адресу реєстрації позивача в місті Полтава. У даному випадку оспорюваний виконавчий напис вчинено 08.06.2021 року поза трирічним строком начебто виникнення спірної заборгованості і поза спливом позовної давності. Тому заборгованість за цим виконавчим написом не є неоспорюваною, а відтак у нотаріуса не було правових підстав для видачі виконавчого напису. Ухвалою суду від 25.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Згідно розпорядження про здійснення повторного автоматизованого розподілу справи, цивільна справа та була розподілена на суддю [PERSON] . Ухвалою суду від 18.04.2024 року прийнято до провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 12.02.2024 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Назаренка В.Г. до суду надійшла клопотання заява у якому останній визнав позов та просив повернути позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позовної заяви до суду . Просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача, а також клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Згідно ч.1ст.223ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті,крім випадків,визначених цією статтею\~. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом № 106448 від 08.06.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович підтверджується, що з позивача [PERSON] стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 43243,25 грн. 22.09.2021 року постановою приватного виконавця Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 668956, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. № 106448 від 08.06.2021 року відносно [PERSON] , що підтверджується копією вказаної постанови. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 02\~вересня 1993\~року «Про\~нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення\~заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р., передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Враховуючи вказане, для одержання виконавчого напису має бути додано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. В обгрунтування даної постанови суд зазначив, що оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, з моменту її прийняття». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису виключно на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак не зважаючи на вищевикладене, відповідачем не спростовано твердження позивача, що оскаржуваний виконавчий напис від 08.06.2021 року № 106448 було вчинено з фактичним порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідачем не спростовано того факту, що виконавчий напис вчинений не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору (борговому документі), що не відповідає п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р., та що заборгованість є безспірною. Отже, суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідачем позов визнано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд вважає, що відповідно до положень ст.141ЦПК\~України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1073,60 грн, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з ч. 2\~ст. 137 ЦПК, України. Так, позивач надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу\~Договір про надання адвокатських послуг № 5/9 від 15.09.2023 року, квитанція до про прийняття готівкових коштів в сумі 4000 грн. Суд вважає надані документи такими, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., такий розмір оплати є співмірним із наданими послуги, тому, підстав для зменшення судових витрат на правничу допомогу суд не вбачає, а враховуючи задоволення позову у повному обсязі, слід стягнути зазначені судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved