Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою. Мотивуючи позов, позивач зазначила, що її рідний брат [PERSON] та його співмешканка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] шлюб не реєстрували. [PERSON] помер [INFO] . Позивач проживає в будинку по [ADDRESS] з кінця 2013 року, проживала разом із братом [PERSON] до дня його смерті [INFO] та з племінником [PERSON] з дня його народження і по теперішній час. З моменту народження і по час звернення до суду з цим позовом відповідач не виявляла і не виявляє будь-якої турботи про дитину, не надає матеріальної допомоги, контакту із закладом освіти, де навчається син, не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, оскільки є байдужою до сина. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, умови проживання, створені нею, є небезпечними для життя, здоров`я, розвитку і морального виховання її малолітньої дитини. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не спілкується з дитиною. Така поведінка суперечить інтересах малолітнього [PERSON] . Позивач та її покійний брат [PERSON] утримували [PERSON] з дня народження. Після смерті брата позивач самостійно піклується про племінника, забезпечує його всім необхідним, займається його вихованням, контролює навчання, забезпечує йому належні побутові умови, забезпечує його одягом, взуттям, харчуванням і всім необхідним. Таким чином малолітній [PERSON] проживає з позивачем у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30 вересня 2024 року (а. с. 31). Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 грудня 2024 року (а. с. 47). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що [PERSON] є її рідним племінником, сином її покійного брата [PERSON] . Вона та її брат [PERSON] , який помер [INFO] , разом опікувалися та виховували [PERSON] з двомісячного віку, коли забрали його в матері [PERSON] , оскільки остання є психічно хворою людиною і на той момент проходила лікування в психоневрологічній лікарні. Після смерті брата хлопчик залишився проживати з позивачем, вона займається його вихованням, утриманням, навчанням, забезпечує племінника всім необхідним самостійно. [PERSON] любить її як рідну матір, називає мамою. Натомість відповідача бачити не бажає. Відповідач абсолютно байдужа до сина, не виконує і не виконувала свої батьківські обов`язки, із дитиною не спілкується, не цікавиться його долею, навчанням, востаннє бачила сина 10 січня 2024 року на похороні [PERSON] . Позивач забезпечила [PERSON] всім необхідним для життя та навчання, у будинку зроблено ремонт, хлопчик має комп`ютер та ін. Відповідач у підготовче судове засідання та в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалась належним чином і своєчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, жодних заяв, клопотань до суду не подавала. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, відповідач у справі на власний розсуд розпорядилася своїми правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Представник служби у справах дітей Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що служба у справах дітей Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області обізнана з тим, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем. Позивач забезпечує всі його потреби у харчуванні, проживанні, навчанні, матеріально утримує його. Дитина відвідує школу, має телефон, спілкується з іншими дітьми. Відповідач є особою з інвалідністю, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] , соціально-побутові умови для проживання дитини в її житлі не створені. Натомість позивач не чинить жодних перешкод відповідачеві у спілкуванні із сином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона працює начальником центру надання соціальних послуг Макіївської сільської ради Ніжинського району, свідок достовірно обізнана, що [PERSON] взяла на своє виховання племінника [PERSON] ще немовлям. [PERSON] разом із братом [PERSON] виховували, забезпечували дитину від самого народження. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] самостійно забезпечує дитину всім необхідним. Натомість мати дитини [PERSON] не має до дитини батьківських почуттів, не цікавиться вихованням дитини, не створила умов для проживання малолітнього сина, їй виділено для проживання сільрадою старенький будинок, у якому панує антисанітарія. Вона вже є позбавленою батьківських прав щодо однієї дитини. Натомість в будинку позивача створені всі необхідні умови для проживання та навчання [PERSON] , він вважає та називає позивача мамою. [PERSON] не чинила та не чинить відповідачеві жодних перешкод у відвідуванні сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона працює вчителем початкових класів Коломійцівського ліцею, добре знає позивача та дитину [PERSON] , який навчається в цьому навчальному закладі. Свідку достовірно відомо, що дитина [PERSON] проживає із позивачем із двомісячного віку, позивач виховувала його разом із своїм братом - батьком дитини [PERSON] - до смерті останнього в січні 2024 року. Після смерті батька вихованням та забезпеченням дитини повністю займається [PERSON] . Вона замінила хлопчику матір, фактично виконує всі батьківські обов`язки, забезпечила його всім необхідним для школи та навчання. Відповідач ніколи в школу до дитини не з`являлася, не телефонувала, про дитину не піклувалася, батьківські обов`язки не виконує, її поведінка в суспільстві є неадекватною. Натомість позивач не створює для відповідача жодних перешкоду у спілкуванні з сином. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд робить нижченаведений висновок. Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Рівчак-Степанівка Носівського районного суду Чернігівської області народився [PERSON] , про що 09 квітня 2014 року виконавчим комітетом Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області складено актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 червня 2014 року (а. с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON] , громадянин України, матір`ю - [PERSON] , громадянка України. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Дитина [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру Макіївської територіальної громади (а. с. 15). Мати дитини [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю на запит ЦНАП Макіївської сільської ради Чернігівської області (а. с. 30). Позивач [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] по лінії батька, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 7), копією свідоцтва про укладення нею шлюбу (а. с. 8), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11), копією свідоцтва про встановлення батьківства (а. с. 12), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а. с. 6). Однак, відповідно до довідки Калинівського старостинського округу Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 40 від 27 лютого 2024 року [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: племінник [PERSON] (а. с. 18). Відповідно до довідки № 16 01-02 від 05 липня 2023 року, виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Казкове сонечко» Макіївської сільської ради, [PERSON] дійсно має на утриманні племінника [PERSON] , 2014 р. н., який відвідував ЗДО (ясла-садок) «Казкове сонечко» Макіївської сільської ради та проживає разом із нею. Вихованням дитини займалася тітка [PERSON] , відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті дитячого садочку свого племінника, підтримувала зв`язок з вихователями групи та директором закладу. Мама дитини, [PERSON] , вихованням сина не займалася, не відвідувала дитину, не відвідувала батьківські збори та виховні заходи, не спілкувалася з вихователями та директором закладу (а. с. 16). Згідно з довідкою № 04 від 29 січня 2024 року, виданою Коломійцівським ліцеєм Макіївської сільської ради, мати учня 4 класу [PERSON] [PERSON] контакту із закладом освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Постійний контакт із закладом освіти, вчителями підтримує сестра батька дитини [PERSON] (а. с. 17). Відповідно до повідомлення Носівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 275 від 16 червня 2014 року, Носівський РЦСССДМ повідомляє голову Калинівської сільської ради, що на території Калинівської с/р (нині входить до складу Макіївської ОТГ) з травня 2014 року за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , який 13 червня 2014 року визнав батьківство над своїм сином [PERSON] , [INFO] , та надалі має намір самостійно займатися вихованням дитини. Просить взяти на облік дану сім`ю, періодично обстежувати умови проживання дитини (а. с. 22). Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання № 41 від 26 січня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають [PERSON] з її племінником [PERSON] більше 10 років, а до 10 січня 2024 року - із покійним братом [PERSON] . Сім`я дуже дружна, самодостатня. Тітка [PERSON] постійно піклується про нього, створює затишок. Тітка постійно піклується і супроводжує всюди племінника, вони багато читають з ним, [PERSON] називає тітку тільки мамою. [PERSON] заготовляє картоплю, овочі і консервацію для родини (а. с. 20-21). Відповідно до копії акта обстеження умов проживання, затвердженого старостою Рівчак-Степанівського старостинського округу 26 липня 2023 року, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , інв. ІІІ групи, житло складається з 2 кімнат, загальна площа будинку 20 кв. м, з неї житлова складає 14 кв. м, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в будинку не прибрано, посуд немитий, будинок опалюється пічним опаленням, худобу та птицю не тримає, будинок потребує капітального ремонту. Умови для виховання та розвитку дитини не створено. Син [PERSON] . [PERSON] з 6 місяців постійно проживає зі своїм батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Мати рідко відвідує свого сина, зі слів батька, останній раз відвідувала восени 2022 року, приносила солодощі та жилетку (а. с. 19). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач є особою, в сім`ї якої проживає дитина [PERSON] , а тому має право звертатися до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням виконавчого комітету Макіївської сільської ради від 27 вересня 2024 року за № 322 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 44). Із висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] вбачається, що громадяни [PERSON] і [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, але є батьками [PERSON] . Відомо, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи. Також відомо, що після народження сина [PERSON] не проживала з батьком дитини [PERSON] , залишила дитину з батьком. З кінця 2013 року за адресою: [ADDRESS] , у будинку свого брата стала проживати його сестра [PERSON] , саме вона допомагала в догляді і вихованні свого племінника із самого народження. А мати хлопчика почала проживати окремо, займалася винятково своїм життям. [PERSON] взагалі перестала цікавитися своїм сином, не виявляла і не виявляє жодного бажання займатися його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не давала. Із часу смерті брата [PERSON] одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням племінника. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. 24 вересня 2024 року працівниками служби у справах дітей Макіївської сільської ради обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , у ході обстеження встановлено, що будинок складається із 3 кімнат, кухні, коридору. Умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, дитина забезпечена всім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. Ураховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважає, що доцільно позбавити гр. [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] (а. с. 43). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала, жодним чином не спростувала доводів, викладених у позові. Отже, вона на власний розсуд розпорядилася наданими їй правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її належної участі у вихованні дитини, що є елементом протиправного невиконання нею передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Однак, по справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина буде суперечити інтересам дитини, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона спроможна забезпечити необхідні умови для розвитку, виховання, матеріального забезпечення сина та має бажання це робити. Натомість докази, надані стороною позивача та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, підтверджують те, що поведінка відповідача свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини, нехтування батьківськими обов`язками. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які посилається позивач, доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її сина, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини та забезпечити якнайкращі умови для її розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально (а. с. 5).

Outcome: approved