Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, які стягуються за рішенням Славутського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року. Зазначає, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року з [PERSON] стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 05.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів недостатній для забезпечення базових потреб дитини. Відповідач [PERSON] на даний час проходить військову службу та має стабільний дохід та може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, утримуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми 1000 грн. на 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 04.10.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності позов підтримує, просить його задовольнити, у разі неявки позивача не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не надходив. За відсутності сторін, відзиву на позов, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 280-289 ЦПК України у заочному порядку, оскільки позивачка проти цього не заперечувала. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено,що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.02.2008 року Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2015 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з 05.08.2015 року і до повноліття дитини. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] 11.01.2017 року уклала шлюб із [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житлі осіб від 25.09.2024 року, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради та акту квартального комітету виконавчого комітету Славутської міської ради № 130 від 24.09.2024 року, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачкою [PERSON] . Позивачка звертаючись із позовом до суду бажає змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку з тим, що у відповідача покращився матеріальний стан та він перебуває на військовій службі з 23.09.2024 року, що підтверджується довідкою виданою [INFO] від 15.11.2024 року. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині п.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 3 ст. 181 СК Україниви значає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину, позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. на місяць, недостатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, є меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який гарантований законом. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положеннястатті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених устатті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 5лютого 2014 року (справа №6-143цс13). Особа, яка одержує аліменти може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Для зміни розміру призначених аліментів стягувачу слід довести підстави для відповідної зміни: поліпшення матеріального стану платника аліментів, хвороби дитини, збільшення потреб на утримання дитини. Цей перелік не є вичерпним і залежить від життєвої ситуації. Застосовуючи правила ст. 192 СК України суд виходить з того, що матеріальний стан відповідача покращився, він є військовослужбовцем та отримує дохід, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням Славутського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача та визначити розмір аліментів - 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації 23.09.2024 року, тому відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового забору, а судовий збір слід віднести на рахунок держави, бо позивачка також звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved