Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є її сестрою та матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини відповідно до ст.135 СК України записаний зі слів матері [PERSON] . Зазначає, що відповідач [PERSON] самоусунулась від виховання сина [PERSON] , [INFO] , вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, періодично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, чинить фізичне та психологічне насильство над сином у зв`язку з чим, малолітній [PERSON] , починаючи з січня 2024 року проживає з нею, натомість відповідач зникла та не відповідає на телефонні дзвінки. Вказує, що вона добровільно взяла на себе зобов`язання щодо виховання племінника, його забезпечення та утримання, він проживає в її сім`ї, для нього створені відповідні умови проживання, наявна окрема кімната та його забезпечено всім необхідним. Посилаючись на викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановити над ним опіку та призначити її опікуном, а також стягувати з [PERSON] на її користь, на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не мене 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою судді від 30.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. 14.11.2024 закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 04.12.2024 позовні вимоги про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначення його опікуном [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не мене 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення\~позивача,\~допитаного в\~судовому засіданні\~малолітнього [PERSON] ,\~дослідивши матеріали\~справи та\~надані докази\~на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.10). Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Із відповіді Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області № 2927/30.11-04-61 від 17.08.2024 вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, де батьком зазначений [PERSON] (за вказівкою матері). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 06, 07) та копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] відповідно до якого позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 08). Відповідно до акту № 60-к обстеження умов проживання від 15.07.2024 малолітній [PERSON] проживає разом з тіткою [PERSON] , дядьком [PERSON] та бабою [PERSON] , мати [PERSON] зареєстрована, проте не проживає з ними. Здійснено обстеження та з`ясовано, що матір [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не приймає, місце перебування її невідоме. Із характеристики Підгайцівського ліцею Підгайцівської сільської ради № 0202/07.02/2-2024 від 26.07.2024 випливає, що вихованням малолітнього [PERSON] займаються баба та тітка, які забезпечують дитину всім необхідним, цікавляться навчанням дитини та навчально-виховним процесом З висновку Служби у справах дітей Підгайцівської сільської ради від 07.10.2024 вбачається, що [PERSON] займається утриманням та вихованням племінника [PERSON] , матір якого [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про стан його здоров`я та духовний розвиток, не допомагає матеріально. Відтак, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] \~за участю\~педагога [PERSON] , суду пояснив, що з матір`ю не спілкується, бачив її приблизно рік назад, проживає разом з тіткою, яка здійснює його виховання та матеріальне забезпечення, мати ним не цікавиться, згідний щоб матір була позбавлена батьківських прав щодо нього. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1 ст.17\~Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ним. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved