Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за законом. Посилається на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з невісткою [PERSON] та онуками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну часку (пай) із земель, що перебувають в колективній власності селянської спілки «Заповіт» с. Давидівка, розміром 1,58 в умовних кадастрових га, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ №0149064, оригінал якого втрачено. Також зазначає, що він, у передбачений законом шестимісячний термін після смерті бабусі, із заявою про прийняття спадщини за законом не звертався, однак вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказує, що крім нього спадкоємцями за законом є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які на спадщину не претендують, а також його батько - син покійної [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку втрачено. Крім того, зазначає, що у свідоцтві про народження батька прізвище його матері вказано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », також, у сертифікаті на право на земельну частку серії ЧВ №0149064 прізвище його бабусі також вказано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Просить визнати за ним право власності на майно, що складається з права на земельну часку (пай) із земель, що перебувають в колективній власності селянської спілки «Заповіт» с. Давидівка, розміром 1,58 в умовних кадастрових га, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ №0149064, а також встановити факт належності зазначеного сертифікату померлій [PERSON] та встановити факт, що він є рідним онуком померлої [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги вони підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили провести розгляд справи у їх відсутності та зазначали, що позовні вимоги та обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, визнають в повному обсязі, а також відмовляються від своїх часток у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , крім того, підтвердили факт, що позивач є онуком померлої [PERSON] та факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку ЧВ №0149064. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [INFO] в с. Давидівка, у віці 44 роки помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] в м. Сторожинець, у віці 87 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №77408457 від 21.06.2024 року встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не відкривалась. З копії сертифікату серії ЧВ №0149064 на земельну частку (пай) вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають в колективній власності селянської спілки «Заповіт» с. Давидівка, розміром 1,58 в умовних кадастрових га. З довідки, виданої виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради (Давидівський старостинський округ) 18.09.2024 року №888 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] одна й та ж особа. Відповідно до ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`ясень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно роз`яснень абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт, що позивач [PERSON] є рідним онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , а також факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №00149064 виданого на ім`я [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині встановлення данних фактів слід задовольнити. Відповідно до довідок, виданих виконкомом Сторожинецької міської ради (Давидівський старостинський округ) 08.03.2009 року за №№249, 250 та встановлено, що [PERSON] на момент смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з невісткою [PERSON] та онуками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] один. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2007 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.07.2007 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого стеттею 1270 цього кодексу, він не заявив про відому від неї. Відповідно до ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом п`ятої черги, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном. Також встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Суд вважає, що така відмова відповідає змісту права власності, яке включає в себе право вчинення власником будь-яких дій щодо свого майна, в тому числі відмови від права власності на користь іншої особи, і такі дії не суперечать закону (ст.ст.316,317,319,346 ЦК України). Частиною 1 та 3 ст.12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Судом не встановлено обставин які б свідчили, що відповідачами чи іншими особами заперечувалося право позивача щодо предмета позову. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що звернення з даним позовом до суду є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. За таких встановлених обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і їх слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст.12, 15, 16, 1216, 1265, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved