Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, у якому просить: 1) визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо проведення нарахування за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) в опалювальні сезони 2019-2024 років без урахування показань вузлів обліку теплової енергії, заводські номери 68909262 та 68909265, що обліковують теплову енергію по квартирі [ADDRESS] ; 2) зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснювати нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення (теплопостачання) в квартирі [ADDRESS] з урахуванням показань вузлів обліку теплової енергії, заводські номери 68909262 та 68909265 та здійснити перерахунок нарахувань [PERSON] за теплопостачання квартири [ADDRESS] з жовтня 2019 року, враховуючи показання вузлів обліку теплової енергії, заводські номери 68909262 та 68909265. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що Позивач є власником квартири [ADDRESS] , в якій проживає з 1998 року і по теперішній час. На той час, надання послуги з централізованого опалення квартири здійснювалось ТОВ «Житлобуд-1», особовий рахунок споживача був оформлений на Позивача. У лютому 2017 року Позивач обладнав у квартирі два вузла обліку теплової енергії типу ULTRAHEAT T350, заводські номери 68909262 та 68909265. Монтаж цих вузлів обліку (лічильників тепла) проведено відповідно до проекту, розробленого ТОВ «Техенерго-клімат» та погодженого ТОВ «Житлобуд-1», як балансоутримувачем будинку та надавачем на той час послуг з централізованого опалення квартири. У період з жовтня 2018 р. до квітня 2019 р. нарахування за послугу з централізованого опалення квартири здійснювалось за показаннями цих вузлів обліку теплової енергії. До 01.05.2018 надавачем послуги з централізованого опалення було ПАТ «Київенерго» відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню №024015800210100 від 19.12.2016. 04 травня 2018 р. у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №48(5099) опубліковано оголошення про те, що 24.04.2018 Київською міською радою прийнято рішення №517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, повернене з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної Угоди, буде закріплено на праві господарського відання за Відповідачем, в експлуатація якого з 01.05.2018 переходять котельні, теплові мережі, теплові пункти, лічильники та інше допоміжне майно. На підставі зазначеного, починаючи з 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припиняє діяльність у сфері теплопостачання та повідомляє про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Також, 28.03.2018 у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №34(5085) розміщено оголошення про те, що з 27 квітня 2018 р. КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 ЦК України та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Таким чином, з 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення у будинку проживання Позивача стало КП «Київтеплоенерго», а враховуючи що Позивачем такі заперечення надані не були, то з цієї дати взаємовідносини сторін регулюються вищезазначеним договором. При цьому, в опалюваний період 2018/2019 р.р. нарахування Відповідачем плати за послугу з централізованого опалення здійснювалось за показаннями встановлених вузлів обліку теплової енергії на підставі виставлених відповідачем рахунків. Проте, починаючи з опалювального сезону 2019/2020 р.р., відповідач ці вузли обліку зняв з абонентського обліку та зняв з обліку у програмному комплексі внаслідок чого вони зникли в особистому кабінеті позивача (як споживача) на сайті КП «ГІОЦ». З цього періоду нарахування оплати за послугу з централізованого опалення здійснюється Відповідачем з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартир. У зв`язку з чим Позивач вважає, що Відповідач неправомірно нараховує оплату без врахування показів лічильника квартири, на підставі чого він звернувся до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. 09.09.2024 р. до суду від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених вимог, серед іншого зазначаючи, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) лише з 01.05.2018, у тому числі і у будинку Позивача, згідно рішення Київської міської ради від 24.04.2018 № 5174/581, відповідно до якого Угода щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, сміттєспалювального заводу (Завод «Енергія») з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, відповідно до п. 6 якого встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії. Разом з тим, внутрішньобудинкова система опалення будинку [ADDRESS] - вертикальна, що не дозволяє встановлення розподільного обліку теплової енергії. Тому нарахування Позивачеві оплати за надані послуги з централізованого теплопостачання за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. Представник відповідача також звернув увагу суду на те, що у квартирі позивача подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою, у зв`язку з чим у ній можливим є влаштування приладів-розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку в цілому. Разом із відзивом представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Надаючи оцінку доводам клопотання представника відповідача про проведення усного слухання справи, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене провадження призначено для розгляду, зокрема малозначних справ. У частині 6 ст. 19 ЦПК України визначені окремі види малозначних справ. Згідно з ч. 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. У частині 4 ст. 274 ЦПК України визначені категорії справ, які не можуть бути розглянуті у спрощеному провадженні. Ця справа до зазначених категорій не віднесена. Частинами 1, 3 ст. 277 ЦПК України передбачено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до частин 5, 6 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. На переконання суду, характер спірних правовідносин у цій справі і предмет доказування не вимагають проведення усного засідання. Так, у цій справі оцінці підлягають лише надані сторонами письмові докази, клопотань про допит свідків, проведення експертиз або витребування доказів - не заявлялось. Крім того, подане представником відповідача клопотання не містить будь-яких аргументів, які би свідчили, що характер спірних правовідносин та предмет спору у цій справі потребують проведення усного слухання. За таких умов, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача, відсутність усного засідання не перешкоджає суду у цій справі об`єктивно і неупереджено розглянути справу. 23.09.2024 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що вузли розподільного обліку встановлено та прийнято на облік у лютому 2017 року на підставі діючого на той час законодавства, а тому Позивач має право в подальшому, після прийняття Порядку сплачувати послуги централізованого опалення за показаннями встановленого до затвердження Порядку приладів обліку без їх зміни або вчинення будь-яких інших дій. 03.10.2024 р. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що на момент погодження попереднім виконавцем послуг робочих проектів з встановлення вузлів обліку діяли інші положення нормативно-правових актів, зокрема, п. 12.3.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» визначено, що за відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення поквартирними лічильниками тепло споживання при відповідному обґрунтуванні допускається застосовувати вертикальну систему опалення з можливістю обладнання/дообладнання зазначеної системи відповідно запірно-регулюючою арматурою згідно вимогам ДБН В.2.5-67:2013, ДБН В.2.2.15, ДБН В.2.5.39, а також можливістю влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії для обліку фактичного тепло споживання квартирами. Враховуючи, що у квартирі Позивача подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою, то в таких квартирах можливим є влаштування приладі-розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що Позивачу [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 04.04.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за №1731, належить квартира [ADDRESS] . В 2015 році від ТОВ «Житлобуд-1» отримано технічні умови на встановлення вузла обліку теплової енергії у зазначеній квартирі. 19.12.2016 року між [PERSON] та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» було укладено договір № 024015800210100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, за адресою: [ADDRESS] . У подальшому ТОВ «ТЕХЕНЕРГО-КЛІМАТ» розроблено робочий проект на встановлення вузла обліку теплової енергії у квартирі [ADDRESS] , що 04.01.2016 року погоджено ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», у результаті чого у даній квартирі встановлено вузол обліку теплової енергії типу RAHEAT T350, заводські номери 68909262 та 68909265, який введено в експлуатацію Актом від 03.02.2017 року. До вересня 2019 року при нарахуванні оплати за надані послуги з централізованого теплопостачання, Відповідач враховував покази вказаного лічильника. На заяву представника позивача, листом від 05.08.2024 р. Відповідач повідомив, що у для мешканців житлового будинку за адресою: [ADDRESS] КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло функцій виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018. Згідно з даними програмного комплексу Підприємства для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги, у період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року нарахування за послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] здійснювалися за показаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії № 68909262 та № 68909265. На початку жовтня 2019 року, у зв`язку з технічними особливостями внутрішньобудинкової мережі опалення житлового будинку [ADDRESS] , вузли розподільного обліку теплової енергії були зняті з абонентського обліку КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», зокрема, і вузли обліку № 68909262 та № 68909265. Відповідний лист з детальними роз`ясненнями було направлено на адресу споживача. Починаючи з жовтня 2019 року нарахування за послуги з централізованого опалення постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] здійснюються за показаннями вузлів комерційного обліку теплової енергії, якими оснащено вказаний житловий будинок, з урахуванням вимог чинного законодавства. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем), у даному випадку послуг з постачання теплової енергії, та фізичною особою (споживачем), урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Оцінка доказів і мотиви суду. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд звертає увагу, що встановлення і прийняття на облік лічильника теплової енергії для квартири позивача відбулось у встановленому законом порядку, на підставі чинних на той час Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630. Нараховування оплати за надані послуги з теплопостачання відбувалось на підставі показів лічильника для квартири позивача до вересня 2019 року, а отже надавач послуг вважав це технічно можливим до вказаного часу. Порядок № 829, на який посилається відповідач, набрав чинності лише 24.10.2018, а тому в силу статті 58 Конституції України, положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Крім того, Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.12.2023 року у справі №753/2748/20. Враховуючи, що зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника, суд вважає, що відповідачем неправомірно знято з обліку встановлений в квартирі позивача прилад обліку теплової енергії та, як наслідок, неправомірно нараховано оплату за послугу з постачання теплової енергії без урахування щомісячних показників такого лічильника. Доказів на спростування позовних вимог Відповідач не надав. Оскільки Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з Відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в загальному розмірі 2 422,40 грн. (1 211,20 грн.+1 211,20 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved