Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з останніх 3% річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за договором №2007-028 від 19 лютого 2007 року у сумі 34442,85 грн та інфляційні втрати у сумі 83682,51 грн, а всього 118125,36 грн, а також судові витрати. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2007-028. Також 19 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №2007-028. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2012 року задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2007-028 від 19 лютого 2007 року у розмірі 382698,30 грн. Вказане рішення суду станом на грудень 2023 року не виконано, заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи триваючий характер невиконання судового рішення, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 19 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2007-028, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 29900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування ним (а.с.17-22). \~Зобов`язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки № 2007/028 від 19 лютого 2007 року (а.с.28). Заочним рішенням\~Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від\~16 березня 2012 року,\~ у\~цивільній справі\~№ 2/0417/1909/2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено повністю; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 382 698 грн. 30 коп. (триста вісімдесят дві тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень 30 коп.), судовий збір у розмірі 3 219,00 грн., а всього 385 917 грн. 30 коп. (триста вісімдесят п`ять тисячі дев`ятсот сімнадцять гривні 30 коп.) (а.с.11). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 118125,36 грн, яка складається з: - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання 83682,51 грн; - заборгованість за 3% річних від простроченої суми 34442,85 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). За змістом частини 2 статті 625 зазначеного Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16-ц (провадження N 14-254цс19). Позивач просить стягнути в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України заборгованість за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. Три відсотки\~річних за\~період прострочення\~з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року,\~що дорівнює\~1096\~дням,\~становлять 34442,85 ((382698,30х0,03х311/365)+(382698,30*0,03*366/366)+(382698,30*0,03*419/366)). З огляду на викладене, з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] , так як поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, солідарно на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 34442,85 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 83682,51 грн судом враховується наступне. Відповідності до положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі N 6-771цс15, з якою погодився Верховний Суд у постановах від 04 червня 2020 року в справі N 369/5393/15 (провадження N 61-21713св18), від 05 червня 2019 року в справі N 367/5899/15-ц (провадження N 61-13768св18). Ураховуючи те, що погашення заборгованості за кредитним договором визначено у доларах США (Додаток № 1 та №2 до кредитного договору №2007-028) (а.с.23-27), суд дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин частина друга статті 625 ЦК України в частині стягнення інфляційних втрат не застосовується. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 липня 2020 року в справі N 754/16773/17 (провадження N 61-18824св19). Та обставина, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від\~16 березня 2012 суму заборгованості за кредитним договором №2007-028 стягнуто в національній валюті не спростовує ту обставину, що кредит за кредитним договором №2007-028 надано у доларах США та погашення заборгованості за кредитним договором також визначено у доларах США. Таким чином, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі по 441,45 грн ((3028*34442,85/118125,36)/2) з кожного (а.с.8).

Outcome: approved