Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Золочівської сільської ради Бориспільского району Київської області, Орган опіки та піклування Дарницької РДА у м. Києві, Комунальний заклад «Дарницький дитячий будинок-інтернат», державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори Скрипка Антоніна Олександрівна про визнання права власності на - 1/2 частину земельних ділянок 0.2500 га, 0.0639 га у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 15.11.1986 по 2015 рік вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . У шлюбі ними 15.12.2011 придбано 2 земельні ділянки: площею 0.0639 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 7422088400:002:0165; площею 0.2500 га, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 7422088400:002:0164. При цьому, договори купівлі-продажу земельних ділянок укладено [PERSON] 24.02.2016 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Його спадкоємцями є діти від спільного з позивачем шлюбу - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також дитина від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] . Оскільки спірне нерухоме майно придбане під час шлюбу позивача з [PERSON] , воно є спільною сумісною власністю подружжя, частки якої є рівними. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності на частину зазначених земельних ділянок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Законний представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши всі докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15.11.1986 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.06.2021 № 00031254022). У позивача та [PERSON] народилися діти: [INFO] [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.04.1988); 18.10.1991 [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.10.1991). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2010 [PERSON] визнано недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] ; [INFO] - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.05.2001); У шлюбі [PERSON] відповідно до договорів купівлі продажу земельної ділянки від 15.12.2011 придбав земельні ділянки: площею 0.0639 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 7422088400:002:0165; площею 0.2500 га, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 7422088400:002:0164. 24.02.2016 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. 16.02.2019 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2019). В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.05.2019). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2020. Як убачається із спадкової справи № 251/2020, заведеної Бориспільскою районною державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини на користь дочки спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, встановивши факт набуття цього майна подружжям у період перебування в шлюбі, застосуванню підлягають положення ст. 60, 70 СК України з урахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на те, що спірні земельні ділянки набуті [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, вони є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки частки майна дружини та чоловіка є рівними (не доведено, що інше визначено домовленістю між ними або ж шлюбним договором), позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved