Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Шевченко О.А. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Будищенської сільської ради, [INFO] про встановлення факту утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час перебування у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] у них народилася спільна дитина - [PERSON] [INFO] . На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] та він самостійно здійснює його виховання та утримання. Участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не приймає. Розпорядженням Черкаської РДА від 10.07.2020 року №131 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з ним. За таких обставин, з метою захисту та реалізації прав та інтересів сина та його прав, як батька дитини, просив встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина [PERSON] 15.10.2024 року відповідачем був поданий відзив на позовну заяву. Відповідач заперечила проти позову, зазначила, що участь в утриманні та вихованні дитини приймає наступним чином. Сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Будищенської сільської ради № 112 від 30.08.2024 року визначено спосіб її участі у вихованні дитини [PERSON] . Крім того, відповідачем укладений договір добровільного страхування життя на випадок хвороби неповнолітнього [PERSON] , платежі за яке сплачуються нею. Письмових пояснень щодо поданого позову від третіх осіб не надходило, надійшло клопотання від Будищенської сільської ради про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просять відмовити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задоволити. Зазначив, що позивач та відповідачка в зареєстрованому шлюбі не перебувають та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, який з того часу самостійно його виховує та утримує. Участі у виховання та утриманні сина відповідач не приймає. За рішенням Черкаської РДА місце проживання дитини було визначено разом з позивачем. Встановлення факту самостійного виховання та утримання доньки необхідно для реалізації позивачем своїх прав передбачених законодавством, для осіб, які самостійно виховують та утримують неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили. [PERSON] суду пояснила, що з позивачем у неї були нормальні стосунки, дійсно дитина проживала з ним за їхнім спільним рішення, вона постійно приймала участь в утриманні та вихованні сина. Проте літом 2024 року, на її думку, з метою отримання відстрочки від мобілізації, [PERSON] звернувся з даним позовом. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання сина, звернулася до Будищенської сільської ради з метою визначення порядку її участі у вихованні дитини [PERSON] , про що було прийняте відповідне рішення. Представник Будищенської сільської ради в судове засідання не з`явився. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти позову заперечили. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився. Причини своєї неявки суд не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження, виданого 21.07.2015 року виконавчим комітетом Будищенської сільської [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Розпорядженням Черкаської РДА від 10.07.2020 року №131 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з [PERSON] . Відповідно до довідки Будищенського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів від 06.02.2024 року №8 [PERSON] участі у житті класного колективу, в якому навчається [PERSON] , не бере, батьківські збори не відвідує, з класним керівником не спілкується. В довідці Будищенської сільської ради від 08.02.2024 року № 58 зазначено, що на утриманні у [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , мати дитини участі у вихованні сина не приймає. 05 червня 2024 року з [PERSON] наказом Черкаського районного суду Черкаської області стягуються аліменти в розмірі усіх її доходів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] . 15.07.2024 року [PERSON] звернулася до Будищенської сільської ради з заявою про визначення способу її участі у вихованні дитини [PERSON] , так як згоди з батьком дитини вони досягти не можуть. Відповідно до рішення виконавчого комітету Будищенської сільської ради № 112 від 30.08.2024 року визначено спосіб її участі у вихованні дитини [PERSON] . З акту обстеження умов проживання від 19.07.2024 року за місцем проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] для неповнолітнього [PERSON] створені належні умови для проживання. Рішенням виконавчого комітету Будищенської сільської ради № 112 від 30.08.2024 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] . 12.06.2024 року [PERSON] укладено поліс добровільного страхування життя на випадок хвороби неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до платіжних інструкцій, [PERSON] є платником страхування неповнолітнього [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписами частин першої та другої ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Висновки суду за результатами розгляду справи. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач просив встановити факт самостійного ним виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] . Як на підставу вказаного позову останній по суті послався на факт ухилення від виконання [PERSON] матір`ю дитини, своїх обов`язків щодо виховання дитини. На думку суду, позивач не підтверджує свою позицію належними доказами. З досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається, що дійсно неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] , разом з тим відповідач [PERSON] приймає участь у вихованні та утриманні свого сина [PERSON] , що підтверджується належними доказами. Встановлені судом обставини свідчать про відсутність узгодженої позиції батьків неповнолітнього [PERSON] , щодо його виховання, але не свідчать про ухилення відповідача від участі у вихованні та утриманні сина. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судові витрати. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд,

Outcome: approved