Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 у розмірі 11640,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 42 дні. Процентна ставка "Економ" - 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Процентна ставка "Стандарт" - 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується окрім первинного періоду. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 11640,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 5640,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі. Також у системі "Електронний суд" сформував письмові пояснення, в яких, крім зазначених у позовній заяві обставин, вказав, що розрахунок заборгованості відповідача за процентами проводився так: 6000 грн (сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ"), що дорівнює 1680 грн. 6000 грн (сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 22 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт"), що дорівнює 3960 грн. Тобто кількість днів користування кредитними коштами 14+22=36 дні, сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 1680 грн +3\~960 грн = 5 640 грн. Розрахунок заборгованості відображений у детальній довідці-розрахунку та відповідає умовам кредитного договору № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 (а.с. 100-101). Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за їхньої відсутності, у задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у письмових поясненнях та заяві про скасування заочного рішення (а.с. 116). Згідно з письмовими поясненнями, на підтвердження позовних вимог ТОВ "Споживчий Центр" надало таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, яка містить суму основного боргу 6000 грн та відсотків 5640 грн без будь-якої деталізації помісячно (поденно) процентної ставки, а також квитанцію системи LigPay, в якій зазначено, що видача коштів була за кредитним договором №19.01.2022-10000273 від 19.01.2022, хоча заборгованість стягується за іншим договором (№ 19.01.2022-10000273). Зазначено, що в позивача відсутня інформація, яка б ідентифікувала його платежі на виконання кредитного договору, якщо такі останнім здійснювалися. З наданої ж квитанції не можливо ідентифікувати отримувача та власника банківської картки, якому такі кошти були перераховані. Надані позивачем документи на підтвердження отримання кредитних коштів не є первинними документами в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відтак, сама по собі квитанція з системи LigPay не може слугувати доказом виникнення та існування між сторонами кредитних відносин чи належного виконання кредитором своїх зобов`язань. Щодо наданих таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 про споживчий та довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, то такі не містять будь-якої деталізації помісячно (поденно) процентної ставки й їх також не можна віднести до первинних документів в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". З наданих позивачем документів неможливо визначити чи перевірити порядок, умови та розмір нарахованої заборгованості по відсотках. Таким чином, оскільки позивач не надав первинні бухгалтерські документи на підтвердження отримання кредитних коштів, не провів належного розрахунку заборгованості із зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, періодів, за які вона виникла, а надані розрахунки заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають (а.с. 105-107). Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.06.2024 скасоване заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.05.2024 по справі № 343/522/24 за позовомТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборговності за кредитним договором. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. 11 липня 2024 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їхньої відстуності. Ухвалою суду від 12.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 01 серпня 2024 року представники сторін сформували у системі "Електронний суд" пояснення по справі. 02 серпня 2024 року представник відповідача у системі "Електронний суд" сформував заяву про відкладення розгляду справи. 28 листопада 2024 року представник відповідача подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за їхньої відсутності, у задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у письмових поясненнях та заяві про скасування заочного рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 19 січня 2022 року відповідач [PERSON] ознайомився із умовами пропозиції ТОВ "Споживчий центр" про укладення кредитного договору (оферти), у якій визначено порядок кредитування у вказаному Товаристві, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору та інші умови (а.с. 15-17). Після ознайомлення із умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції, відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Q282, а також електронним підписом мишою заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (а.с. 18-19). Згідно із умовами заявки: сума кредиту 6000,00 грн, строк, на який надається кредит, - 42 дні з дня його надання; первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів , ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ"; ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; проценти, розраховані за період "Економ", сплачуються в останній день періоду "Економ"; при співпадінні/частковому співпадінні первинного/чергового періоду з періодом "Економ", проценти сплачуються в останній день періоду "Економ"; кількість платежів зі сплати Процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту у розмірі 6000,00 грн; сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. Неустойка: 120,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Підписавши вказану Заявку одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/faq/), паспорт споживчого кредиту відповідно до\~Закону України "Про споживче кредитування", графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору (а.с. 18-19). Підтвердженням вказаного слугує підписання [PERSON] одноразовим ідентифікатором Q282, а також електронним підписом мишою Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022, паспорта споживчого кредиту, а також додатка до анкети позичальника (а.с. 20-23) Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 про споживчий кредит між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] : дата видачі кредиту 19.01.2022, дата платежу (19.01.2022, 01.02.2022, 15.02.2022 та 01.03.2022), сума кредиту за договором 6000,00 грн, проценти за користування кредитом 5040,00 грн, реальна процентна ставка 75979%, загальна вартість кредиту 11040,00 грн. (а.с. 20). Як встановлено із паспорта споживчого кредиту, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: типом кредиту, строком кредитування, способом та строком надання кредиту, типом процентної ставки, загальними витратами за кредитом, реальною процентною ставкою, кількістю та розміром платежів, періодичністю внесення, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту, шляхом накладення особистого електронного підпису одноразовим ідентифікатором Q282, а також електронного підпису мишою (а.с. 20, 22 звор.-22). Відповідно до квитанції системи LigPay, виданої АТ КБ "ПриватБанк", за кредитним договором №19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 виплата коштів здійснювалася за допомогою системи LigPay платіж: ІD платежу - 188875654; дата: 19.01.2022; призначення платежу: видача за договором №19.01.2022-100002731 сума: 6000,00 грн, отримувач: картка/рахунок [NUMBER] *65 (а.с. 25). Як вбачається з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №19.01.2022-100002731 від 19.01.2022 заборгованість [PERSON] складає: 6000,00 грн основний борг, 5640,00 грн - відсотки, разом 11640,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 19 січня 2022 року по 01 березня 2022 року (а.с.24). На підтвердження розрахунку суми заборгованості позивачем також надано детальну довідку-розрахунок за кредитним договором №19.01.2022-100002731 від 19.01.2022, згідно з яким заборгованість за тілом кредиту складає 6000,00 грн, заборгованість за відсотками 5640,00 грн за період з 19.01.2022 по 23.02.2022. Процентна ставка за період з 19.01.2022 до 01.02.2022 складала 2,00 %, за період з 02.02.2022 до 23.02.2022 3,00 % (а.с. 104). Порядок проведення нарахування відсотків в розрізі арифметичних дій наведено у письмових поясненнях, де зазначено, що 6000 грн (сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ") та дорівнює 1680 грн. 6000 грн (сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 3960 грн. Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт": кількість днів користування кредитними коштами 14+22=36 дні. Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 1680 +3960 = 5 640 грн (а.с. 100 звор.). Відповідач відзиву на позов не подавав, на обгрунтування своїх письмових пояснень доказів не долучав, клопотання про їх витребування не заявляв. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, письмові пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить таких висновків. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд установив, що 19.01.2022 [PERSON] звернувся до ТОВ "Споживчий центр", у зв`язку з чим йому було сформовано пропозицію про укладення кредитного договору, на яку він пристав, підписавши заявку, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Q282, який йому було направлено на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , та електронного підпису мишою. Також факт ознайомлення та погодження [PERSON] із запропонованими умовами кредитування підтверджується й підписанням останнім шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Q282 та електронного підпису мишою Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та Паспорта споживчого кредиту. Таким чином, суд уважає доведеним той факт, що між сторонами був укладений в електронному вигляді та відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" кредитний договір № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022. В ньому визначені основні умови кредитування, в тому числі сума кредиту та розмір процентної ставки. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. На підтвердження факту перерахування відповідачу 19.01.2022 коштів у розмірі 6000 грн позивачем надано квитанцію Liqpay, в якій зазначено: ID платежу 1888875654, сума 6000,00 грн, призначення платежу "видача за договором № 19.012022-100002731", картка/рахунок [NUMBER] *65 (а.с. 25). Натомість сторона відповідача вказує, що у вищевказаній квитанції зазначено, що видача коштів була за кредитним договором №19.01.2022-10000273 від 19.01.2022, хоча заборгованість стягується за іншим договором (№ 19.01.2022-100002731). Також представник відповідача зазначає, що з наданої квитанції не можливо ідентифікувати отримувача та власника банківської картки, якому такі кошти були перераховані. Діючи оцінку цьому, суд враховує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За вказаних обставни, суд ураховує, що позивач на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів надав відповідну квитанцію, в якій вказано призначення платежу "видача за договором № 19.012022-100002731", який, як встановлено вище, укладено саме з [PERSON] . При цьому, суд зазначає, що ТОВ "Споживчий центр" може і не володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки перерахування коштів здійснювалося з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури Liqpay, а не самим позивачем. Відповідач ж, заперечуючи проти вказаного факту, не надає будь-яких доказів виписки по його особовому рахунку, доступ до якої має він, як клієнт, та банк-емітент банківської карти, чи довідки про відсутність у нього банківської карти маска карти/рахунку [NUMBER] *65 на момент здійснення перерахування коштів, хоча не був позбавлений можливості підтвердити свої заперечення під час розгляду справи, які слугували у тому числі й підставою для перегляду заочного рішення. Більше того, відповідач не заперечує й самого факту отримання ним кредитних коштів. Твердження ж його представника про те, що у квитанції вказано відмінний від спірного кредитний договір, не заслуговує на увагу, оскільки у згаданій квитанції вказано кредитний договір саме № 19.01.2022-100002731 (остання цифра "1" номера якого перенесена в наступний рядок в силу вирівнювання тексту документа). Таким чином, в судовому засіданні належним чином підтверджено факт перерахування 19.01.2022 позивачем кредитних коштів на користь відповідача на загальну суму 6000 грн, яка обумовлена кредитним договором, що свідчить про те, що ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого за ним рахується заборгованість в розмірі 11640,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом, 5640,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, на підтвердження чого позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості та детальну довідку- розрахунок заборгованості за кредитним договором № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022, а також у письмових поясненнях обгрунтовано математичні розрахунки щодо порядку нарахування процентів. Як встановлено під час розгляду справи, процентна ставка була застосована відповідачу згідно з умовами кредитного договору, на які він погодився, та за період з 19.01.2022 до 01.02.2022 (14 днів) становила 2,00 %, що давало підстави для нарахування 1680,00 грн відсотків (6000 грн * 2%* 14 днів), за період з 02.02.2022 до 23.02.2022 (22 дні) 3,00 %, у зв`язку з чим нараховано 3960,00 грн відсотків (6000 грн * 3%* 22 днів), що в загальній сумі дорівнює 5640 грн (1680 +3960). Математичні розрахунки порядку нарахування відсотків наведені у письмових поясненнях позивача, що описано вище, з якими сторона відповідача ознайомлена та правильність яких перевірена судом, а також відповідає детальній довідці-розрахунку, в якій відображено тіло кредиту, на яке нараховувались проценти, розмір процентної ставки, нараховані проценти з вказівкою на період їх нарахування, відсутність внесених відповідачем сплат та загальний розмір заборгованості, що спростовує твердження представника відповідача в частині відсутності детального розрахунку заборгованості. Тобто позивач належним чином підтвердив проведені ним розрахунки, суми за якими знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Натомість відповідач не подав будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості, як і не надав будь-якого контррозрахунку чи документів, які б свідчили про сплату боржником коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором та вказували на неправильність даних, унесених у детальну довідку-розрахунок. Щодо тверджень представника відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості, суд зазначає, що ТОВ "Споживчий центр" є небанківською (фінансовою) установою та відповідно не здійснює відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно із Законом України "Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору № 19.01.2022-100002731 від 19.01.2022, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів не надав, не подав й будь-яких доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів, а також наданих позивачем розрахунків заборгованості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" слід стягнути заборгованість у розмірі 11640,00, з яких заборгованість за кредитом - 6000,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками - 5640,00 гривень, а позовні вимоги задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Ц000003244 (а.с. 29). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 205, 207, 610, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію",

Outcome: approved