Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором\~про наданная\~позики на\~умовах фінансового\~кредиту. В обґрунтування позову позивач посилався на такі обставини: 15 жовтня 2020 року між ТОВ «Форза» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201012387. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору. Відповідачу на підставі зазначеного договору надано 7129 грн на поточний/картковий рахунок вказаний ним при оформленні договору позики, які вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, не пізніше 13 листопада 2020 року. Представник позивача також зазначив, що відповідач погасив проценти за користування кредитом в сумі 3 956 грн. 70 коп., внаслідок чого оформив 13 листопада 2020 року пролонгацію кредиту, що передбачено п.п.5.10. п. 5 Договору позики, та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 7129 грн. ще на 30 днів, кінцева дата погашення кредиту 13 грудня 2020 року, що підтверджено Графіком платежів як передбачено Додатком до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту № 000201012387 від 15 жовтня 2020 року. Відповідач не виконала свої зобов`язання, припинила вносити платежі, передбачені умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Договору позики у Відповідача утворилася заборгованість за Договором позики. 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Форза» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20210630-Ф/2, відповвдно до якого первісний кредитор передав позивачу право вимоги за договором позики, укладеним з відповідачем 15 жовтня 2020. Станом на 10 вересня 2024 року, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору позики утворилась заборгованість у сумі 27 574 грн. 36 коп., а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 7129 грн. заборгованість по процентам за користування 2966 грн. 70 коп., заборгованість за поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 року по 28.09.2021 року) 16 040 грн. 25 коп. та інфляційне збільшення 1 438 грн. 41 коп. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищеказаній сумі. 20\~листопада 2024\~року за\~вх..№7405\~позивачем надано\~заяву про\~уточнення позовних\~вимог зі\~змісту якої\~встановлено,\~що представник\~ТОВ «Фінансова\~Компанія «АРТЕМІДА-Ф»\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~заборгованість у сумі 26 301 грн. 82 коп., а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6800 грн. заборгованість по процентам за користування 2829 грн. 79 коп., заборгованість за поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 року по 28.09.2021 року) 15 300 грн. та інфляційне збільшення 1\~372 грн. 03 коп. Ухвалою судді від 25 вересня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 25 жовтня 2024 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було оголошено перерву в судовому засіданні та витребувано докази. 20 листопада 2024 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги та оголошено перерву. Представник позивача ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 жовтня 2020 року між [PERSON] , з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА», код ЄДРПОУ 41762679, з другої сторони було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201012387; загальний розмір кредиту 7129 грн. безготівковим шляхом; строк дії договору з 15.10.2020 по 13.11.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором, з процентною ставкою 1,85 в день, з процентною ставкою 2,50% за кожен день в разі прострочення відповідно до вимог Цивільного Кодексу України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист прав споживачіів», ЗУ «Про запобігання та протидію легалізацію (відмиванню) доходів, одержавних злочиним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та інших законодавчих актів України ( а.с. 8).\~ Відповідно до п.6.1. Договору: «Клієнт має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитись від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання коштів у письмовій формі. Відповідач при укладенні Договору №000201012387 надала інформацію для ідентифікації.\~ Згідно із паспортом споживчого кредиту,\~ [PERSON] \~ознайомлена з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на котру в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 7 129,00 грн. однак від суми позики зазначеної у договорі при перерахуванні знімалися комісії, як за переказ так і за зарахування коштів, відповідно Відповідачу фактично зараховано на картку суму 6800 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2024 р. Відповідач погасила проценти за користування кредитом в сумі 3 956 грн. 70 коп., внаслідок чого оформила 13.11.2020 року пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.5.10 п.5 Договору позики, та в подальшому продовжила користування коштами ще на 30 днів, кінцева дата погашення кредиту 13.12.2020, що підтверджено Графіком платежів . Як свідчать матеріали справи, 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Форза» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20210630-Ф/2 , за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, до [PERSON] за договором договір позики №000201012387 від 15.10.2020 року. Представник позивача вказує, що відповідач не виконала свої зобов`язання: всього здійснила оплату на суму: 3 956 грн. 70 коп., сума останнього платежу 3956 грн.70 коп. грн., дата останнього платежу 13.11.2020 року, та припинила вносити платежі, передбачені умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Договору позики у Відповідача утворилася заборгованість за Договором позики. Згідно повідомленням за вих. №102/387 від 09.07.2021 року, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» надало [PERSON] інформацію про відступлення прав вимоги за договором позики №000201012387, а також повідомило про розмір заборгованості за договором. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору позики, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на адресу проживання [PERSON] 13 жовтня 2021 року направлено досудову вимогу про оплату заборгованості за договором позики №000201012387 від 15.10.2020 року в сумі 26 135 грн. 95 коп.. Згідно п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень\~ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону(ч.ч.4,6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.12,13\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п.2 ч.1\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кінцевий термін погашення позики відповідно до умов Договору позики №000201012387 від 15.10.2020 року сторони обумовили до 13.12.2020 року, а тому починаючи з 14.12.2020 року у відповідача виникло прострочення за взятими на себе зобов`язаннями. Відповідно до розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку) [PERSON] станом на 10.09.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 301 грн. 82 коп., а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6800 грн. заборгованість по процентам за користування 2829 грн. 79 коп., заборгованість за поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 року по 28.09.2021 року) 15 300 грн. та інфляційне збільшення 1\~372 грн. 03 коп. (а.с.78,88). Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання позивачльником належним чином умов договороу позики. Також під час розгляду справи не було отримано доказів, які б свідчили що розрахунки представника позивача не відповідають дійсності. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» та стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 26\~301 грн. 82 коп. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст.134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Підстави вважати, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (положення ч.4 ст.137 ЦПК України) відсутні. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової допомоги №20240906-2К від 06 вересня 2024 року, укладеного між позивачем та адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем , попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 7 000,00 грн. Так, як свідчить п.4.2. договору про надання правової допомоги у разі ухвалення судом рішення на користь Клієнта, останній зобов`язується сплатити Адвокату винагороду у розмірі 7 000,00 грн. Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої\~допомоги в 7000 грн. підтверджується розрахунком суми судових витрат (а.с.29). Враховуючи наданні докази, суд прийшов до висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу в сумі 7000грн.

Outcome: approved