Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб, який був укладений 12 липня 2017 року та зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 996, розпався і зберегти його неможливо. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої погоджено з відповідачем. Просила позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб та залишити малолітню дитину проживати разом з матір`ю. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки між ними відсутній спір з цього приводу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 996 (а.с.24), від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] ,\~ [INFO] \~ (а.с.11). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині непорозумінь на побутовому ґрунті, протилежні погляди на життя, втрати поваги один до одного, на час розгляду справи проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майнового спору між сторонами на даний час не виникає. Сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 151 СК України\~батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно з ч. 4\~ст. 157 СК України\~батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення малолітньої дитини проживати разом з матір`ю, не суперечитиме її інтересам, про це між сторонами наявна домовленість, і таке питання може бути вирішене судом разом з вимогою про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Outcome: approved