Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка [PERSON] постійно проживає та зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у віданні Запорізької міської ради. Відповідач [PERSON] також зареєстрований у вказаній квартирі, однак з 2011 року, після того, як добровільно виселився, не проживає за вказаною адресою, участі у витратах на утримання квартири не бере, не сплачує жодних платежів за квартиру, не слідкує за санітарно-технічним станом квартири, не бере участі у поточному ремонті квартири, його майно в квартирі відсутнє. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації за вказаною адресою та більше шести років не мешкає за зазначеною адресою, існують підстави для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази у справі, а саме з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо зареєстрованих осіб. Ухвалою суду від 17.10.2024 закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення до суду, з яких вбачається, що у зв`язку з проходженням військової служби йому була надана у користування квартира за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали разом з позивачкою та спільними дітьми. У 2000 році шлюб між ним та позивачкою був розірваний, після чого вони мешкають окремо. Він постійно мешкає по [ADDRESS] , про що надавав [PERSON] довідки для того, щоб не здійснювались нарахування за оплату квартири. Нормативне обґрунтування. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Встановлені судом обставини. Згідно з корінцем ордеру від 01.11.1997 [PERSON] було надано право на вселення до однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Згідно довідки Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27.03.2024 № 9/07-21, [PERSON] з 08.02.2001 по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] (відомості про приватизацію даної квартири відсутні) (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2000 (а.с.15). [PERSON] з 2011 року мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки, видані Кушугумською селищною радою № 951 від 12.06.2015, № 2495 від 17.12.2015, № 1290 від 22.04.2016, , № 2557 від 05.10.20218 (а.с.9-12). Згідно з інформацією, наданою Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради від 30.05.2024, станом на 30.04.2024 за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 14.03.1996 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з 08.02.2001 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , з 17.12.2005 по теперішній час (а.с.36). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що має дружні стосунки з [PERSON] , раніше разом працювали. На теперішній час [PERSON] проживає у квартирі разом з сином. З чоловіком розлучена. З відповідачем вона знайома, їй відомо, що він проживає з іншою жінкою з 2011 року в смт Кушугум. [PERSON] вона не бачила більше десяти років. Його речі у квартирі відсутні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з 1995 року знайома з усією родиною [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] розлучилась з [PERSON] приблизно у 2011 році. [PERSON] вона не бачила давно. Вдома у [PERSON] буває часто, особистих речей [PERSON] там не бачила. Висновки суду. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] у 1997 році на підставі ордеру було надано у користування квартиру за адресою: [ADDRESS] , де він проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] та дітьми до 2011 року. Під час розгляду справи знайшов підтвердження факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою з 2011 року, що також підтверджується наданими відповідачем письмовими пояснення у справі. Тлумачення статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідач, у свою чергу, має довести поважність причин непроживання у жилому приміщенні, існування відповідних перешкод для цього. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 489/2101/23 (провадження № 61-16485 св 23). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Враховуючи вищевикладене, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, враховуючи, що відповідачем не надано доказів поважності причин непроживання у зазначеній квартирі тривалий строк, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved