Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

В травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що позивачем набуто право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором № КК/28969 від 0409.2020 відповідно до укладеного з попереднім кредитором Договору факторингу. Однак, відповідач в порушення умов зазначених договорів свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаної вище суми заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.05.2024 прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.06.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування зазначаэ, що у наданих до позовної заяви додатках відсутні докази, які б доводили факт отримання відповідачем коштів від первинного кредитора та водночас підтверджували наявність у нього заборгованості перед позивачем. У той же час у наданих до позовної заяви додатках відсутні докази про рух коштів на рахунку відповідача, а тому позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач, дійсно, отримав грошові кошти від первинного кредитора. На підтвердження обставини не здійснення [PERSON] жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки попереднього кредитора, позивачем не надано жодного доказу. Також, звертає увагу суду, що не може бути визнана належним і допустимим доказом копія Додаткової угоди до договору Факторингу, оскільки у даному документі не зазначено загальної суми прав вимоги, що відступаються згідно з Реєстрами боржників і ціну продажу таких прав вимоги. Позивачем на доведення заявлених вимог не надано Реєстр прав вимог (Реєстр боржників) до договору факторингу, який є його невід`ємною частиною. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому в прохальній частині позовної заяви, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові заперечення на розовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 04.09.2020 між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №КК/28969, підписанням якого зобов`язався використати надані в його межах грошові кошти на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. 24.10.2023 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"\~укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023, у відповідності до умов якого, АТ «КРЕДОБАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває (приймає у власність) від АТ «КРЕДОБАНК» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) АТ «КРЕДОБАНК», що видно з копії такого. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 року та реєстру прав вимоги\~ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача\~в сумі 32696,46 грн.\~з яких: 19972,73 грн - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 12723,73 грн - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість в частині несплачених комісій, плат. Згідно п. 3.2. Договору факторингу, шляхом укладення (підписання) Акту приймання-передачі Прав Вимоги до\~цього Договору, Сторони підтверджують здійснення фактичної передачі АТ «КРЕДОБАНК» у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ» та прийняття ТОВ «ФК «ЄАПБ» у власність від АТ «КРЕДОБАНК» (фактичне відступлення) у день укладення даного Акту Прав Вимоги за Кредитними Договорами, щодо Портфеля Заборгованостей у повному обсязі (а щодо Прав Вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з дня 'іх виникнення). Позивач зазначає, що всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу із відсутпленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 від 24.10.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №КК/28969 від 04.09.2020 в розмірі 32696,46 грн, з яких: 19972,73 грн - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 12723,73 грн - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість в частині несплачених комісій, плат. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № КК/28969 від 04.09.2020 за період з 24.10.2023 по 31.03.2024, станом на 31.03.2024 заборгованість відповідача становить 32696,46 грн, з яких: 19972,73 грн - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 12723,73 грн - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість в частині несплачених комісій, плат. Так,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина першастатті 509 ЦК України). Згідно з ст.\~627,\~629 ЦК України\~відповідно достатті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.\~1046, ч.ч. 1 та 2 ст.\~1054 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина першастатті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першоїстатті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третястатті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третястатті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 2 та 4\~ст. 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5\~ст. 83 ЦПК України). Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9\~ст. 83 ЦПК України). Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 10\~ст. 83 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту у вказаному в договорі розмірі, яким чином були перераховані грошові кошти згідно договору, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування коштів. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). Як вбачається з тесту договорів факторингу, для пред`явлення вимоги до боржника Фактор передає клієнту платіжне доручення, яке підтверджує перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником, а також детальні розрахунки заборгованості по кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування. Проте при зверненні із позовом до суду позивач не надав відповідних доказів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір. З урахуванням зазначеного слід дійти висновків, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed