Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

18 січня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Троїцька-17» з позовною заявою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за внесками на управління багатоквартирним будинком з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСББ «Троїцька-17» є представником\~всіх співвласників\~будинку [ADDRESS] ,\~які здійснюють\~управління зазначеним\~багатоквартирним будинком в\~порядку самозабезпеченняза рахунок внесків кожного співвласника. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках нежитлового приміщення № 810, загальною площею 165,3 квадратних метрів, та відповідно є співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідачі систематично не сплачували внески в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 54 716 гривень 43 копійки, що складається з: 51\~699 гривень 36 грн. сума боргу за внесками на управління багатоквартирним будинком; 2 349 гривень 06 копійок встановлений індекс інфляції; 668 гривень 01 копійка три проценти річних від простроченої суми. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання 16.04.2024 року з`явилася представник позивача. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату ,час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте судові повістки повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «За закінченням терміну зберігання». Також відповідачі сповіщалися шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України. Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань чи відзивів не надходило. В судове засідання 29.05.2024 року з`явилася представник позивача. Проте 10.05.2024 року до приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання. В судове засідання з`явився відповідач [PERSON] . В судове засідання не з`явився відповідач [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте судова повістка повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «За закінченням терміну зберігання». Також відповідач сповіщався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України. про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання 10.07.2024 року з`явилася представник позивача та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву до суду не надходило. У зв`язку з відсутністю електроенергії і приміщенні Приморського районного суду м. Одеси судове засідання відкладене. В судове засідання 16.10.2024 року в з`явилася представник позивача та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву до суду не надходило. В судове засідання 04.12.2024 року в з`явилася представник позивача та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статутом об`єднання. Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. За змістом ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, передбачені законодавством та статутним документом. У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна ОСББ має право звернутися до суду. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників. Ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності,\~визначаються статутом\~об`єднання та/або\~рішенням загальних\~зборів згідно\~з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Судом встановлено, що співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Троїцька-17», яке зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 27 січня 2016 року, номер запису 15561020000057054. Відповідно до п. 2.2 статуту ОСББ «Троїцька-17» об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Серед завдань та предмету діяльності об`єднання передбачається, у тому числі, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (пп. 2.3.2). З розділу 3 статуту позивача випливає, що об`єднання має право, у тому числі, визначати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників (пп. 3.3.8), здійснювати контроль за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вживати заходи щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством (пп. 3.14.2). П. 4.2 статуту визначає, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до чинного законодавства України та статуту об`єднання. Згідно з п. 5.3 статуту співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання (пп. 5.3.1); виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень (пп. 5.3.2); своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (пп. 5.3.12). Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна № 314754610 від 10.11.2022 року відповідач [PERSON] є власником 1/2 нежитлового приміщення № 810, загальною площею 165,3 квадратних метрів, номер запису про право власності 41701018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2346806651101. Таким чином, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням загальних зборів ОСББ «Троїцька-17» від 27 вересня 2020 року встановлено загальний розмір щомісячних внесків на управління багатоквартирним будинком у сумі 8,20 грн (вісім гривень двадцять копійок) за 1 кв. м площі, що перебуває у власності співвласника, порядок сплати внесків щомісяця за поточний місяць. В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконував своїх обов`язків по своєчасній сплаті внесків на управління будинком, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року у сумі 25 849 гривень 68 копійок сума боргу за внесками на управління багатоквартирним будинком; 1 174 гривні 53 копійки встановлений індекс інфляції; 334 гривні 00 копійок три проценти річних від простроченої суми, а всього у розмірі 27 358 гривень 21 копійка. Ці розрахунки були, також, перевірені судом та підлягають задоволенню. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, як вже зазначалось, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм житлового чи нежитлового приміщення та спільного майна. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню. При цьому, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1514 гривень 00 копійрк підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved