Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 29092 грн. 62 коп., індекс інфляції у розмірі 1146 грн. 77 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 504 грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. На обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] по о/р № [NUMBER] , які надавалися Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго». Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів. Однак відповідач, грубо порушуючи норми чинного законодавства, не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого станом на 17.01.2022 заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в період з жовтня 2015 року по травень 2019 року, становить 29092 грн. 62 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані інфляційні втрати в сумі 1146 грн. 77 коп., 3% річних у розмірі 504 грн. 86 коп. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.04.2022 були задоволені позовні вимоги акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу. Даним рішенням стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 29092 грн. 62 коп., індекс інфляції у розмірі 1146 грн. 77 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 504 грн. 86 коп. Даним рішенням також стягнуті витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.02.2024 задоволена заява [PERSON] про перегляд заочного рішення; заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.04.2022 у справі за позовом АТ «Полтаваобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу було скасовано, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін); встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позов. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якій остання вказала, що позов не визнає в повному обсязі. Зазначила, що вона, [PERSON] , є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] по о/р № [NUMBER] , які надавалися Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго», за твердженням позивача внаслідок невиконання нею зобов`язань виникла заборгованість за період з жовтня 2015 року по травень 2019 року у розмірі 29092 грн. 62 коп. Окрім того, позивач нарахував їй інфляційні втрати в сумі 1146 грн. 77 коп. та 3 % річних у сумі 504 грн. 86 коп. Оскільки позов було подано у лютому 2022 року, то до вимог, строк виконання яких настав за три роки до дати подання позову, тобто до січня 2019 року включно, сплинула позовна давність. Вважає, що позивачем була пропущена позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості, строк сплати якої наступив за три роки до дати звернення до суду з позовом, відповідно на таку заборгованість позивач не мав права нараховувати інфляційні втрати та три проценти річних. Відтак вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є незаконними та задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного просила застосувати до спірних відносин позовну давність та відмовити позивачу у задоволені позову повністю. Представником позивача АТ «Полтаваобленерго» були надані письмові пояснення, в яких він зазначив, що АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом 03.02.2022. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 установлено на всій території України карантин, а Законом України від 30.03.2022 № 540-ІХ строки, визначені статтями 257, 258 ЦК продовжені на строк дії такого карантину. Вважає, що при вирішенні даного спору у частині застосування строку позовної давності слід виходити не тільки із дати звернення до суду, а враховувати також положення вказаних нормативних актів. З огляду на викладене, на його думку, строки позовної давності у вказаній справі слід обраховувати з лютого 2017 року. Представник позивача АТ «Полтаваобленерго» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив розгляду справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася, у відзиві на позов просила розгляд справи проводити у її відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК Україниучасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами визнається, що позивач надає відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відомостями з Крюківської райадміністрації Кременчуцького району Полтавської області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у період з жовтня 2015 року по квітень 2019 регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004. Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за травень 2019 року регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017. В силу п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч.1,2 ст. 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІ від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2015 року по квітень 2019 року (включно) станом на 17.01.2022 заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення становить 29092 грн. 62 коп. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Позивачем нараховано також 1146,77 інфляційних втрат та 504,86 грн. 3% річних. Правильність розрахунку боргу та інфляційних втрат і 3% річних відповідачем не оспорювалася. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. В ході розгляду справи відповідачем надана заява про застування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України, продовжуються на строк його дії. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже, з 02 квітня 2020 року строки, визначені, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжуються і на даний час. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з жовтня 2015 року, при цьому з позовом до суду він звернувся 03.02.2022, тобто у період дії карантину, коли строки позовної давності були продовжені. З урахуванням того, що на час дії карантину та воєнного стану строки позовної давності були продовжені з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що виникла за період з 02.04.2017 року по 30.04 2019 року, що становить 18373 грн. 64 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в межах строку позовної давності у розмірі 1146 грн. 77 коп. та 3 % річних у розмірі 504 грн. 86 коп. Правильність проведення розрахунків відповідачем не оспорювалася. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1605 грн. 46 коп. (30744 грн. 08 коп./100 = 20025 грн. 27 коп./х, х = 65,14; 2481 грн./100 = х/65,14, х = 1616 грн. 12 коп.

Outcome: partial