Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, а також визнати, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла мама заявника, [PERSON] . Після смерті матері заявник звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу, щоб подати заяву на відкриття спадкової справи на спадкове майно, однак, у прийнятті заяви йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народженні вказано ім`я [PERSON] , а у свідоцтві про смерть - [PERSON] , [INFO] . Приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу рекомендовано звернутись до Косівського районного суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Як стверджує заявник, він звернувся до Косівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі, Івано-Франківської області, щоб виправити помилку, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що не має можливості внести зміни в книгу реєстрації актів цивільного стану і рекомендовано звернутись до Косівського районного суду про встановлення факту, що має юридичне значення. У зв`язку з вище наведеним, заявник просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, а також визнати, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа не скористалися правом на подання відзиву. Заяви та клопотання учасників справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в заяві просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 3). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.11.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду (а.с.13). У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши заяву [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії Айді картки [PERSON] , [INFO] , місце народження - с. Стопчатів, Косівський район, Івано-Франківська область (а.с.4). Згідно копії витягу з реєстру Яблунівської територіальної громади № 2024/012903539 від 25.10.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , народжена [INFO] , померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313088058 від 24.10.2022 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 25 га в [ADDRESS] (а.с.9). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у заявника права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права з причини не підтвердженням факту родинних відносин через наявність невідповідностей у написанні імені матері. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] народився [INFO] у с. Стопчатів, Косівського району, Івано-Франківської області. Його матір`ю у свідоцтві про народження записана [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] у с. Стопчатів, Косівського району, Івано-Франківської області. Відповідно до правовстановлюючих документів, за життя [PERSON] володіла житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстрований заявник, [PERSON] . Таким чином, факт того, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для спадкування майна. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що в цій частині заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Що стосується вимоги заявника про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є однією особою, суд зазначає наступне. Як зазначено в абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи, а відповідно до роз`яснень листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Правовий аналіз чинного законодавства свідчить, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, в тому числі, щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах. Заяви про встановлення факту належності документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ. Крім того, як вказано в узагальненні Верховного Суду України від 01.01.2013 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що при зверненні із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Вимогами ч. 4 ст. 294 ЦПК України зафіксовано, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення») та інше. Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 по справі № 464/6696/20 вказав, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Таким чином, з огляду на вище наведене, подана заява в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні. Наведене виключає можливість розгляду заяви в частині встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах в порядку цивільного судочинства, а відтак в цій частині заява не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial