Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заява мотивована тим, що 12.10.2021 між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON] [INFO] . Спільне життя між подружжями не склалось через різні погляди на життя. Сторони не ведуть спільне господарство та, оскільки шлюб носить формальний характер, його збереження не відповідає інтересам сторін, позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] . Разом з тим позивач зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, обов`язку - утримувати свою дитину. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача кошти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця від дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з Відповідача на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою Златою трирічного віку. Провадження в справі відкрито 02 вересня 2024 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, в адресу суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наявним доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 12 жовтня 2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),актовий запис №1999 (копія свідоцтва про шлюб наявна в матеріалах справи). Після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] прізвище не змінювала. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження наяґвна в матеріалах справи). Як зазначає позивач, сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу не є можливим і буде суперечити його інтересам. Викладені позивачем [PERSON] обставини визнаються [PERSON] . Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, або спільної неповнолітньої дитини. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, під час розгляду справи встановлено, що позивач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечуються викладені в позові обставини, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Також [PERSON] просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходів), для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з такою вимгою, позивач, як на підставу для її задоволення, вказував на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх дитини, яка проживає з матір`ю, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, як свідчать матеріали справи, домовленостей щодо утримання доньки між сторонами досягнуто не було, разом з тим, [PERSON] визнає вимоги позивача щодо розміру розміру аліметів, які мають з нього стягуватись на утримання дитини При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач не має можливості з огляду на матеріальний стан, стан здоров`я тощо, утримувати свою дитину. Також не було отримано і доказів перебування на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх або непрацездатних осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому, слід зазначити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Також [PERSON] просить суд стягнути на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя в натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, в грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) в твердій грошовій сумі. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги визнання [PERSON] заявлених позовних вимог і в цій частині. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов і в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 'З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved