Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 25 809,69 грн. за кредитним договором № С-603-005673-18-980 від 01.08.2018 року та заборгованість у розмірі 10 930,67 грн. за кредитним договором № С-603-006634-18-980 від 19.12.2018 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого на підставі договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року є позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал», та відповідачем по справі - [PERSON] -01.08.2018 року був укладений кредитний договір № С-603-005673-18-980, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 01.08.2024 року. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 23.10.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 25 809,69 грн., яка складається з: 8 206,37 грн. - прострочений борг; 17 603,32 грн. - прострочені проценти, що є предметом спору. 04 листопада 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. 04 листопада 2024 року від 04.11.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості - роз`єднано в самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості № С-603-005673-18-980 від 01.08.2018 року, залишивши номер справи 755/19400/24 (Провадження № 2/755/10302/24). Виділено в самостійне провадження позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-603-006634-18-980 від 19.12.2018 року, що підлягало до реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду у порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 21.08.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на Акціонерне товариство «Ідея Банк», що відповідає положенню п. 1.1 Статуту АТ «Ідея Банк». Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що 01.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ідея Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № С-603-005673-18-980, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою річної змінюваної процентної ставки в розмірі 24,0% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 01.08.2024 року. Кредитодавцем ПАТ «Ідея Банк» виконано зобов`язання за Кредитним договором № С-603-005673-18-980 від 01.08.2018 року на надано відповідачу кредит на суму 10 000,00 грн., що підтверджено випискою по рахунку боржника. Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. 22.12.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Профіт Капітал» право вимоги за Кредитним договором № С-603-005673-18-980 від 01.08.2018 року. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ). Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно наданого позивачем розрахунку та випискою по рахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом на 23.10.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становит 25 809,69 грн., яка складається з: 8 206,37 грн. - прострочений борг; 17 603,32 грн. - прострочені проценти, - правомірність заявлення яких доведено позивачем належними та допустимими доказами по справі. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає до задоволення в повному обсязі. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Як убачається з матеріалів справи 01.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правничий курс» укладено Договір про надання правничої допомоги № 02-24, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався здійснити представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до Акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024 року, що підписано сторонами Договору, Адвокатським об`єднанням наведено перелік виконаних робіт у позові до [PERSON] за договором № С-603-005673-18-980, з урахуванням витраченого часу та виконаних робіт на суму 7 000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Таким чином, з урахуванням роз`єднання позову, задоволення позову у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та незначної складності спірних правовідносин, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 4 000,00 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved