Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. 24.01.2024 року Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі позивач та/або АТ «ПУМБ»), в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 104596,30 гривня та судових витрат у розмірі 2422,40 гривень. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001786243701, в зв`язку з чим останній було видано кредит у сумі 101719,57 гривень. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 17.01.2023 року складає 104596,30 гривня, яка складається з: заборгованості за кредитом 88047,11 гривень; 1139 гривень заборгованість за процентами; 39373,54 заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила в анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк, заборгованість відповідачкою погашена не була. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність, окрім того надав відповідне клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 4) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2024 року цивільна справа № 496/647/24 була передана головуючій судді Портній О.П. (а.с. 47) 6. Згідно ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 05.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 51-52) 8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відмовився» (а.с. 60) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 58), в судове засідання не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що з метою надання банківських послуг АТ «ПУМБ» оголосило публічну пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умови і порядок надання яких визначені у даній Публічній пропозиції, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua. (а.с. 23-35) 14. 05.01.2021 року [PERSON] з метою отримання банківський послуг звернулась до АТ «ПУМБ» та сторонами була підписана Заява № 1001786243701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 36) та паспорт паспорт споживчого кредиту (а.с. 37). 15. Відповідно до умов Заяви, позивач просив надати йому споживчий кредит на наступних умовах: кредит на загальні цілі RS GP on GP (36) рефінансування (без стр); цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата разової комісії банку; сума 101719,57 гривень, в т.ч. з метою погашення заборгованості 101719,57, для сплати разової комісії 0,00 гривень; строк 36 місяці; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,09%; розмір відсоткової ставки 0,01% річних; разова комісія 0,00% від суми кредиту + 0,00 гривень; схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами); спосіб надання споживчого кредиту на погашення заборгованості банківський переказ (за реквізитами зазначеними у п.9); переказ на рахунок № [NUMBER] в АТ «ПУМБ» 16. При підписані Заяви № 11001786243701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сторони погодили Графік платежів, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розмір штрафів за невиконання (несвоєчасне) виконання зобов`язань. 17. На виконання переддоговірних обов`язків позивачем 04.01.2021 року було ознайомлено відповідача з Паспортом споживчого кредиту. (а.с. 37) 18. Відповідно до Платіжної інструкції № TR.46727801.79975.2464 від 05.01.2021 року на розрахунковий рахунок відповідача перераховано 101719,57 гривень з призначенням платежу: надання кредитних коштів за договором № 1001786243701 від 04.01.2021 року за позикою [PERSON] (а.с. 9) 19. Позивачем на адресу відповідача була направлена Письмова вимога (Повідомлення) від 17.01.2023 року за вих. № 408, з вимогою негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 104596,30 гривня в строк до 24.01.2023 року. (а.с. 13-14) 20. На підтвердження того, що відповідач користувався грошовими коштами, позивач надав виписку/Особовий рахунок з 04.01.2021 року по 17.01.2023 року. (а.с. 15-18). 21. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001786243701 від 04.01.2021 року, укладеного між банком та клієнтом, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 17.01.2023 року (включно) становить 104\~596,30 гривня, що складається з заборгованості за кредитом 88047,11 гривень; 1139 гривень заборгованість за процентами; 39373,54 заборгованість за комісією. (а.с. 19-22) V. Оцінка Суду. 22. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 23. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (далі - ЦК України), згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 25. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 26. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). 28. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 29. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 30. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 31. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором № 1001786243701 від 04.01.2021 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. 32. Після підписання Кредитного Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання грошових коштів та повернути кредит. 33. Судом встановлено, що станом на 17.01.2023 року заборгованість відповідача становить 104\~596,30 гривня, що складається з заборгованості за кредитом 88047,11 гривень; 1139 гривень заборгованість за процентами; 39373,54 заборгованість за комісією. 34. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~11\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. 35. Відповідно до п. 5 ст.\~12\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 36. Як вбачається з п. 5.7.3. доданого до позовної заяви публічної пропозиції АТ «ПУМБ» комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунко-касове обслуговування та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, тобто позивачем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». 37. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». 38. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». 39. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. 40. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 41. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1024-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 42. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 43. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 44. З урахуванням зазначеного, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України, умова щодо оплати відповідачем комісії не породжує правових наслідків через її нікчемність, а тому в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 39373,54 гривні слід відмовити. 45. У той же час, із наданої виписки по особовому рахунку № б/н за період з 04.01.2021 року по 17.01.2023 року, вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавала факт отримання нею кредитних коштів. 46. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, відповідач суду не надав. 47. На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту та відсотками відповідачем не спростовано та заборгованість повністю не погашена, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в межах фактичного використання, що становить 88047,11 гривень та заборгованість за відсотками, що становить 11,39 гривень, в решті позовних вимог слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 48. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 8 від 15.01.2024 року (а.с. 46), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,00 гривні, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1510,28 гривні (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 65222,76 грн. ? 2422,00 грн. ? 104596,30 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial