Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

21 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлення над ним опіки, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] страждає на стійкий психічний розлад, являється інвалідом ІІ групи з дитинства, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним потрібно для встановлення над ним опіки. Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали в повному обсязі та наполягають на її задоволенні. З урахуванням стану здоров`я [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе розглянути справу без його виклику в судове засідання. Адвокат особи, в інтересах якої подано подання в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлення над ним опіки. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлення над ним опіки. Вислухавши пояснення заявника, його представника, адвоката особи, в інтересах якої подано подання, представника заінтересованої особи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, документи, надані органом опіки та піклування, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст. 293 ЦПК України). Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] являється братом [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданим 02 грудня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 1964 року бюро ЗАГС м. Пскова Псковської області, де спільними батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №838221 від 23 жовтня 2023 року, має інвалідність другої групи з дитинства, встановлена безстроково, потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. [PERSON] не може працювати, не може орієнтуватись і оцінювати прості життєві ситуації, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно розпоряджатися соціальною пенсією, яку він отримує, тим самим ставить себе в дуже скрутне матеріальне становище. Потребує постійного догляду та нагляду. Згідно довідки №08-08/1379, виданої 09 грудня 2024 року Центром надання адміністративних послуг Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] входять [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] є цілком здоровим чоловіком, спільно проживає з хворим братом та вже протягом тривалого часу здійснює за ним догляд, та надав згоду на призначення його опікуном. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 433 від 10 червня 2024 року, складеного Одеською філією судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Помірна розумова відсталість резидуально-органічного генезу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 71», за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надано висновок №04/21-2207 від 29 листопада 2024 року, згідно якого, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Заявник просить призначити його опікуном над [PERSON] , [INFO] , що було ним особисто підтверджено в судовому засіданні. Застережень, передбачених ст. 64 ЦК для призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном недієздатної фізичної особи немає. За таких обставин в інтересах [PERSON] , [INFO] , суд вважає необхідним визнати його недієздатним, встановити над ним опіку та вважає доцільним призначити заявника [PERSON] , [INFO] опікуном [PERSON] , [INFO] . Також суд звертає увагу, що приписами ст. 300 ч.ч. 5-9 ЦПК України також встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved