Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя розладилось, вони припинили спільне проживання. Відповідач живе окремо від сім`ї і добровільно коштів на утримання дітей не надає. Позивачка змушена самостійно утримувати дітей та забезпечувати їх всім необхідним. Відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає. Тому просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов, а також жодних клопотань до суду не подав. У зв`язку з цим суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи у порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають під її опікою та на її утримані. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. З обґрунтувань позивачки встановлено, що відповідач фактично протягом останнього часу самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, що стало підставою звернення до суду. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, рівень його доходів при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка. Враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, виходячи з наведених позивачкою доводів, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, вік, стан здоров`я та матеріальне становище обох батьків, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також враховуючи потреби дітей і витрати, які несе позивачка на забезпечення життєвих потреб дітей та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей може бути визначений у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину. На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: approved