Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом (а.с. 2-6) до фізичної-особи підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів, в якому вона просила суд: розірвати договір № Н-б.22-5-р від 08.04.2019, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень та відсотки річних від суми боргу в сумі 16 677,75 грн., а всього 201 677,75 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на те, що 08.04.2019 між нею та відповідачем було укладено договір № Н-б.22-р на виконання робіт в об`єкті нерухомого майна - квартирі [ADDRESS] . Зазначає, що відповідно до розділу вказаного договору відповідач (виконавець у договорі) зобов`язувався виконати загально-будівельні роботи по внутрішньому оздобленню вказаного об`єкту нерухомого майна згідно із переліком, що міститься у пункті 1.2. вказаного договору. Розділом 2 вказаного договору було визначено вартість робіт виконавця у розмірі 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень. Пунктом 2.2. договору було передбачено, що замовник (позивач) сплачує на користь виконавця 100 відсотків вартості робіт у момент підписання договору, тобто за умовами договору позивач зобов`язаний був здійснити повну попередню оплату вартості робіт, які ще мали бути виконані. Окрім цього, зазначає, що згідно із актом прийому-передачі грошових коштів від 08.04.2019 (додаток до договору) замовник (позивач) передав, а виконавець (відповідач) прийняв грошові кошти в готівковій формі в сумі 185 000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень відповідно до умов пунктів 2.1. та 2.2 договору від 08.04.2019. Вказує, що відповідач взятих на себе за договором зобов`язань не виконав, станом на дату подання цього позову роботи відповідачем не виконувалися. Розділом 2 договору передбачено, що відповідач проводить роботи згідно із графіком будівництва Об`єкту капітального майна багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , (адреса проектна), частиною якого є об`єкт нерухомого майна - квартира номер [ADDRESS] у вказаному багатоквартирному житловому будинку, який мав бути зданий в експлуатацію до кінця 4 кварталу 2020 року, що передбачено договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного між позивачем та ТОВ «Смарт Сіті Ірпінь». При цьому зазначає, що станом на дату подання позову будинок у порушення умов укладених договорів в експлуатацію не введений, об`єкт нерухомого майна позивачу гарантом не переданий. Роботи згідно із договором між позивачем та відповідачем у ньому не виконувались. Крім того, розділом 5 договору, укладеного між сторонами, передбачено порядок прийому-передачі робіт за договором. Так, відповідно до пункту 5.1. договору прийом-передача робіт оформлюється актом прийому-передачі, що мав бути підписаний між відповідачем та ТОВ «Смарт Сіті Ірпінь». Станом на дату подання позову позивачу такий акт не надавався, ключі від збудованого та введеного в експлуатацію об`єкту нерухомого майна квартири номер 5 за вказаною проектною адресою не передавалися. Подальше виконання відповідачем робіт за договором № H-б.22-5 втратило інтерес для позивача. Крім того, позивач зазначає, що 27.02.2024 на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією про розірвання договору та повернення сплачених коштів протягом 5 днів з дати отримання цього листа. За даними сайту ДППЗ Укрпошта цей лист надійшов на поштове відділення, де обслуговується відповідач 29.02.2024. Вказує, що відповідно до вимог статті 625 ЦК України відповідач повинен сплатити на користь позивача також 3 відсотки річних від суми боргу, що становить суму 16 677,75 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.03.2024 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року в цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. 12.04.2024 позивачем подано заяву про зміну позовних вимог (а.с. 32-34), в якій остаточно просила суд: розірвати договір № Н-б.22-5-р від 08.04.2019, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] суму боргу в розмірі 185000 (сто вісімдесят п`ять тисяч) гривень з урахуванням сум встановленого індексу інфляції у розмірі 76268,78 грн. та відсотки річних від суми боргу 16677,75 грн., а всього 277946,53 грн. 15.04.2024 від відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 45-49), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог з таких підстав. Так, 08.04.2019 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № H-6.22-5-р, за умовами пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором виконавець зобов`язався виконати роботи в квартирі [ADDRESS] , а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві виконані роботи, відповідно до умов даного договору. Гарантом виконання робіт передбачених даним договором виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ», відповідно до договору про співпрацю від 10.01.2018 № 10/01-1. Відповідно до пункту 2.1. договору № H-6.22-5-р вартість робіт становить 185 00,00 грн., яка була сплачена замовником в якості попередньої оплати у день підписання договору. Термін виконання робіт визначено у пункті 2.4. договору № 11-6.22-5-р наступним чином: початок виконання та закінчення робіт визначається згідно з графіком будівництва Об`єкта капітального будівництва, складовою та невід`ємною частиною якого є квартира, в якій виконуються роботи. Як вбачається з інформації про відстеження поштового відправлення, що розміщене на сайті АТ «Укрпошта», відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 7906005367756 надійшло у точку видачі/доставки 01.03.2024, 05.03.2024 відправлення не було вручене під час доставки: інші причини. 15.03.2024 відправлення було повернуто за зворотною адресою: закінчення встановленого терміну зберігання. Таким чином лист позивача з пропозицією про розірвання договору та повернення сплачених коштів відповідач не отримував та відповідно не був обізнаний про намір позивача розірвати договір № H-6.22-5-р від 08.04.2019 і повернути сплачені грошові кошти. Відповідачем зазначено, що договором № H-6.22-5-р від 08.04.2019 не передбачено порядку повідомлення замовником виконавця про відмову від передбачених даним договором робіт, тобто розірвання договору та, як наслідок, дату з якої таке повідомлення вважається врученим виконавцеві. Вказує, що про намір позивача розірвати договір № H-6.22-5-р від 08.04.2019 та повернути сплачені грошові кошти дізнався 05.04.2024, отримавши ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2024 про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додатків до неї, після чого, того ж дня надіслав на адресу позивача: [ADDRESS] , лист, в якому повідомив, що не заперечує щодо розірвання договору № H-б.22-5-р від 08.04.2019 та готовий повернути сплачені на виконання умов договору № H-6.22-5-р від 08.04.2019 грошові кошти протягом чотирьох календарних місяців з дати підписання додаткової угоди про розірвання договору шляхом здійснення чотирьох рівних платежів: перший платіж у день підписання додаткової угоди, решта - щомісячно, починаючи з наступного місяця за місяцем укладення додаткової угоди про розірвання договору та без утримання на свою користь неустойки. Також повідомив, що для укладення додаткової угоди про розірвання договору № H-6.22-5-р від 08.04.2019 позивач може звернутися за адресою: [ADDRESS] , попередньо зателефонувавши і попередивши про свій візит за номером телефону [NUMBER] . Додатково відповідач зазначив, що підстави для розірвання договору № Н-6.22-5-р від 08.04.2019 у судовому порядку та стягнення сплачених на виконання умов договору грошових коштів відсутні, оскільки відповідач заявив про свою згоду на розірвання вказаного договору в позасудовому порядку й запропонував позивачу укласти відповідну додаткову угоду про розірвання, про що надіслав відповідне повідомлення позивачу, а також зазначив, що поверне сплачені позивачем грошові кошти в сумі 185 000 грн. шляхом здійснення чотирьох рівних платежів починаючи з наступного місяця за місяцем укладення додаткової угоди про розірвання договору. Щодо нарахування на підставі статті 625 Цивільного кодексу України трьох відсотків річних на суму, що була сплачена позивачем та підлягає поверненню (185 000 грн.) в розмірі 16 677,75 грн. за період з 04 березня 2021 року по 04 березня 2024 року відповідач вважає вказані вимоги такими, що не грунтуються на нормах законодавства й безпідставними, з огляду на таке. Так, за умовами укладеного договору № Н-б.22-5-р від 08.04.2019 у ФОП [PERSON] був обов`язок виконати роботи, а в [PERSON] - здійснити оплату 100 % вартості робіт у момент підписання даного договору та вимагати від відповідача виконання робіт у встановлені договором № Н-б.22-5-р строки. Проте, на думку відповідача, сам по собі перехід майна (в цьому разі сплату коштів) в межах первісних правовідносин від однієї особи до іншої не створює обов`язку в набувача майна, в даному випадку грошових коштів, які були сплачені у рахунок виконання договірного зобов`язання, повернути його особі в разі припинення чинних договірних правовідносин із нарахування 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України з наступного дня після отримання коштів набувачем майна в рахунок виконання договірних зобов`язань, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.04.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судовому засіданні представник позивача Стаценко М.Ф. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у раніше поданих заявах по суті справи. Додатково зазначив, що відповідачем повернуто основну суму грошових коштів за договором, але не в повному обсязі, оскільки при зарахування коштів на рахунок позивача здійснюється списання комісії банку. У судовому засіданні представник відповідача Литвинов О.Р. заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у раніше поданих заявах по суті справи. Зазначив, що кошти за договором підряду відповідачем було повернуто позивачу в повному обсязі. Зауважив, що невиконання договору відбулося не з вини відповідача, а тому вважав наявними підстави для відмови в позові. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 08.04.2019 між [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Демчук Л.В. 18.01.2018, зареєстрованої в реєстрі за № 128, від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця [PERSON] (за договором - Виконавець) , та [PERSON] (за договором - Замовник) укладено договір № Н-б.22-5-р (а.с. 7-10). Відповідно до підпункту 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язався виконати роботи в квартирі [ADDRESS] , а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві виконані роботи відповідно до умов даного договору. У підпункті 1.2. договору сторонами погодженого перелік загально-будівельних робіт по внутрішньому оздобленню квартири. Згідно із підпунктом 2.1. договору вартість робіт становить 185000,00 грн. Пунктом 2.2. договору визначено, що замовник сплачує виконавцю 100% вартості робіт у момент підписання даного договору. Факт сплати замовником за договором грошових коштів у розмірі 185000,00 грн. підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів від 08.04.2019 (а.с. 11). Зазначену обставину відповідач не заперечував та визнав. Також, судом установлено, що в договорі чіткого строку виконання погоджених між сторонами робіт не встановлено, натомість у пп. 2.4 договору сторонами визначено, що початок виконання та закінчення робіт визначається згідно з графіком будівництва об`єкта капітального будівництва, складовою та невід`ємною частиною якого є квартира, в якій мали виконуватися роботи. У п. 1.3 договору визначено, що гарантом виконання робіт виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» (п. 1.3 договору підряду № Н-б.22-5-р від 08.04.2019). Позивач зазначає, що ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» до кінця 4 кварталу 2020 року мало забезпечити здачу в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку, в якому мала бути розташована квартира [ADDRESS] . Як зазначає позивач та проти чого не заперечує відповідач, станом на дату звернення до суду із даним позовом будинок за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , в експлуатацію не введений, а об`єкт нерухомого майна (квартира [ADDRESS] , де мали виконуватися будівельні роботи відповідачем) позивачу не переданий. Надаючи оцінку позовним вимогам у контексті встановлених судом обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦК України цивільні правовідносини регулюються цивільним законодавством на засадах, зокрема, свободи договору, справедливості, добросовісності, розумності та гарантуванні судового захисту цивільного права та інтересу. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з частин 1 та 2 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно з приписами ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Згідно з частинами другою четвертою статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя). Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта). З аналізу статті 849 Цивільного кодексу України вбачається, що вказана стаття встановлює три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови. Так, частинами другою, третьою наведеної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника. Таким чином, у разі відмови замовника від договору підряду обов`язковому дослідженню підлягає наявність чи відсутність передбачених зазначеною нормою підстав для такої відмови, зокрема щодо порушення з боку підрядника умов відповідного договору. Як вже встановлено судом, відповідач [PERSON] до виконання договору № Н-б.22-5-р не приступив. Судом ураховано, що укладеному між сторонами договору беззаперечно притаманні ознаки договору будівельного підряду, який відповідно до ч. 2 ст. 875 ЦК України укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. Тому безспірною є та обставина, що виконання загально-будівельних робіт у квартирі 5 за договором № Н-б.22-5-р від 08.04.20219 згідно переліку, визначеному в п. 1.2 договору, нерозривно пов`язано з місцезнаходженням об?єкта за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] . У даних правовідносинах сторонами не надано доказів того, що між ними, окрім договору та акта приймання-передачі грошових коштів, укладалися проектно-кошторисна документація, додаткові угоди щодо порядку допуску підрядника до об?єкта, на якому мали виконуватися будівельні роботи, щодо визначення/продовження кінцевого строку виконання договору № Н-б.22-5-р від 08.04.20219. У свою чергу, сторонами не заперечувалося, що вказаний договір підряду фактично було укладено між ними щодо об`єкта, який не було добудовано та введено в експлуатацію відповідно. При цьому, у договорі сторони чітко не обумовили строк початку виконання та закінчення робіт за договором, порядок допуску сторін до об?єкта, на якому відповідач мав виконати будівельні роботи, а лише визначили в п. 2.4 договору, що вказаний строк визначається згідно з графіком будівництва об?єкта капітального будівництва за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , який для дослідження суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що відповідач мав можливість виконувати будівельні роботи за договором до завершення будівництва та введення в експлуатацію об?єкта за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] . Тому, оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено тієї обставини, що невиконання договору підряду № Н-б.22-5-р від 08.04.2019 відбулося саме з вини відповідача [PERSON] . На користь такого висновку суду свідчить також та обставина, що позивачем до 27.02.2024 зауважень щодо невиконання договору підряду № Н-б.22-5-р від 08.04.2019 на адресу відповідача не висувалося та пропозицій щодо розірвання вказаного договору не надсилалося. Також, суд ураховує, що підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо). При цьому, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін. Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Договором № Н-б.22-5-р від 08.04.2019 не передбачено порядку повідомлення замовником виконавця про відмову від передбачених даним договором робіт, тобто розірвання договору, та як наслідок, дату з якої таке повідомлення вважається врученим виконавцеві. Так, судом встановлено, що 27.02.2024 (а.с. 14-15, номер трекінгу відправлення 7906005367756) позивачем [PERSON] внаслідок втрати інтересу в подальшому виконанні договору на адресу фізичної особи-підприємця [PERSON] направлено лист (а.с. 12-13) з пропозицією протягом п`яти днів з дати отримання цього листа укласти угоду про розірвання договору від 08.04.2019 № Н-б.22-5-р та повернення на поточний рахунок № [NUMBER] , ЄДРПОУ 2671719703 грошових коштів у розмірі 185000,00 грн., отриманих за вказаним договором. Згідно роздруківки трекінгу відправлення (а.с. 16) зазначений вище лист було доставлено до відділення поштового зв`язку в точку видачі/доставки 01.03.2024. З вказаним позовом [PERSON] звернулася до суду 06.03.2024 (а.с. 22), тобто на п`ятий день з дня надходження її пропозиції про розірвання договору до поштового відділення за місцем обслуговування відповідача [PERSON] . При цьому, доказів того, що на момент звернення до суду з вказаним позовом відповідачем було отримано лист з пропозицією позивача про розірвання договору надано не було. Доказів ухилення відповідача від отримання листа з пропозицією розірвати договір також суду не надано. Натомість встановлено, що 05.04.2024 відповідач [PERSON] надіслав позивачу [PERSON] відповідь від 12.03.2024 (а.с. 52-53), в якій погодився розірвати договір у зв`язку з відмовою замовника від передбачених договором робіт за запропонованим ним графіком та без утримання на свою користь неустойки, передбаченої п. 4.1.4. договору № Н-б.22-5-р від 08.04.2019. З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи позивача відносно того, що відповідач отримав пропозицію позивача про розірвання договору та повернення сплачених сум, але станом на день звернення до суду з цим позовом відповіді не надіслав, оскільки доказів того, що вимогу від 27.02.2024 відповідач отримав раніше, аніж 12.03.2024, суду не надано, а відтак позивачем не доведено, що нею належним чином здійснені заходи, спрямовані на розірвання договору, а відповідач ухилявся від розірвання цього договору. Окрім того, встановлено, що у зв`язку з пропозицією [PERSON] розірвати договір [PERSON] було повернуто грошові кошти, отримані ним на виконання укладеного договору підряду, у загальному розмірі 185000,00 грн. шляхом їх перерахування на зазначений позивачем рахунок, що підтверджується первинними платіжними документами: від 12.06.2024 на суму 15000,00 грн., від 18.06.2024 на суму 60000,00 грн., від 04.07.2024 на суму 20000,00 грн., від 26.07.2024 на суму 30000,00 грн., від 27.09.2024 на суму 20000,00 грн., від 29.10.2024 на суму 40000,00 грн. (а.с. 139-144, 209-210). При цьому, доводи представника позивача щодо неповного зарахування (з вирахуванням комісії) на рахунок позивача деяких платежів, здійснених відповідачем з метою повернення коштів за договором, не підтверджені допустимими доказами, оскільки з наданих скріншотів неможливо встановити платника та одержувача коштів, номер рахунків, які є учасниками транзакцій. Суд зауважує, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. До того ж, позивачем не доведено факт безпідставного користування коштами відповідачем, отриманих ним за договором № Н-б.22-5-р від 08.04.2019. З огляду на встановлені обставини, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed