Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява громадянина Французької Республіки [PERSON] до громадянки України [PERSON] , про розірвання шлюбу, яка обґрунтована тим, що 03.02.2022 р. Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстрований шлюб між сторонами у справі. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На день подання позову шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та втратою почуттів любові. Позивач виїхав за межі України, сторони спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, в зв`язку з чим просить розірвати даний шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2024 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору. Сторони по справі, які брали участь в судовому засіданні 03.12.2024 р., в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою месенджерів, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Заявлені в позові обставини визнали. Їх особи встановлені на підставі пред`явлених ними документів, що посвідчують особу. Представник відповідачки адвокат Писаренко С.Ю. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Суд, вислухав пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.02.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстрований шлюб між громадянкою України уродженкою м. Запоріжжя [PERSON] , [INFO] , та громадянином Французької Республіки уродженцем Парижу, 15-й округ, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого досліджений судом в судовому засіданні. Під час реєстрації шлюбу, сторони свої прізвища не змінювали. \~ \~ \~ \~Сторонами в судовому засіданні визнані обставини, що між ними фактично припинені шлюбні відносини, відновляти їх вони наміру не мають. Спільних дітей вони не мають, спільне господарством не ведуть. Відповідно до статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими\~статтями 27-29 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження,\~або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» (Закон № 2709-IV) правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Аналіз положень статті 60 Закону № 2709-IV дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу, зокрема: 1) спільний особистий закон подружжя (lex patrie); 2) закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii); 3) право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (proper law); 4) закон, обраний подружжям (lex voluntatis). Під час визначення матеріального права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Якщо норми і поняття, що потребують правової кваліфікації, не відомі праву України або відомі під іншою назвою або з іншим змістом і не можуть бути визначені шляхом тлумачення правом України, то при їх правовій кваліфікації також враховується право іноземної держави (стаття 7 Закону № 2709-IV). Визначаючи, чи є у подружжя спільний особистий закон, необхідно враховувати положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV, відповідно до якої особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Враховуючи, що позивач є громадянином Французької Республіки, а відповідачка - громадянкою України, то відповідно до частини першої статті 16 згаданого Закону у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя. Позивачем не подано доказів його реєстрації чи проживання на території України. В свою чергу відповідачка є громадянкою України та має постійне місце реєстрації на території України. Будь-яких доказів того, що сторони спільно проживали на території України, де придбали житло чи інше спільне майно, матеріали справи не містять. Тому, відсутні підстави за встановлених фактичних обставин і для висновку, що є право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Даний шлюбу зареєстрований в Україні, позивач який є громадянином Французької Республіки звернувся до суду про розірвання шлюбу у відповідності до законодавства України. Відповідачка, яка є громадянкою України, не заперечувала відносно розірвання шлюбу в порядку передбаченому законодавством України, що дає підстави вважати, що подружжям спільно обрано право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, слід зазначити, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, до теперішнього часу вони не відновлені, даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Спільне господарство не ведеться. Спорів щодо спільного майна, сторонами не заявлено. Таким чином підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому даний шлюб доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторін у справі.

Outcome: approved