Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.05.2023 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 989. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина з народження проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу, проте ухиляється від свого обов`язку по утриманню дружини, яка не працює через потребу догляду за спільною з відповідачем дитиною, чим порушує її права. Позивач стабільно отримує соціальну допомогу після народження дитини, але доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, встановленого законом. [PERSON] є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки дитина ще зовсім маленька і нерозривно пов`язана з матір`ю, тому [PERSON] не має змоги отримувати додатковий дохід. Тому звертається до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява, у відповідності до якої просила суд розглянути справу у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що 16 травня 2023 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 989. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 3, 5). Позивачка [PERSON] на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому джерел доходу , крім соціальних виплат, у неї немає. Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаної вище норми закону вбачається, що основною умовою для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьох річного віку є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Під час визначення розміру аліментів, судом враховано розмір заявлених вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що відповідач має можливість утримувати позивача - матір дитини до досягнення дитиною трьох років, оскільки він є особою працездатного віку. Також, слід зазначити, що [PERSON] має право на утримання аліментів з відповідача, оскільки вона проживає з дитиною та здійснює догляд за дитиною, в зв`язку з чим не має змоги працювати і утримувати себе. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обґрунтована, тому суд вважає, що аліменти слід стягнути у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 03.07.2024 року, до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1211,20 грн. в дохід держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved