Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 37461,43 грн, в обґрунтування якого зазначило, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс» та ТОВ «Ренткарс» було укладено Договір обов`язкового страхування наземного транспорту № 021012-2111-1000479, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Hyundai, [NUMBER] . 09 листопада 2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi, [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом Ford KA, [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 43685/21. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 37461,43 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за шкоду, нанесену потерпілому внаслідок ДТП, і в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. З метою захисту майнових прав, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулось до суду з цим позовом, в якому просило суд стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 37461,43 грн. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів для подання відзиву на позовну заяву від дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Ренткарс» є власником автомобіля «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] . 17 червня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс» (Страховик) та ТОВ «Ренткарс» (Страхувальник) було укладено Договір № 021012-2111-1000479 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне», предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2022 року у справі № 623/4540/21, яка набрала законної сили 08 лютого 2022 року, встановлено обставини, які не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а саме, що 09 листопада 2021 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі Київ-Харків-Довжанський 628 км, водій [PERSON] керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, при зустрічному роз`їзді, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункт 13.3 Правил дорожнього руху України. Цією ж постановою [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] . 10 листопада 2021 року ТОВ «Ренткарс» звернулося до ПрАТ «СК Євроінс Україна» із Заявою-повідомленням № 43683 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування, в якій повідомило про ДТП, яка сталася 09 листопада 2021 року о 17:20 год на автодорозі Київ-Харків-Довжанський 628 км за участю автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] . 11 листопада 2021 року за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, 17, представником ПрАТ «СК Євроінс Україна» за участю представника власника транспортного засобу було проведено огляд транспортного засобу Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено Акт огляду транспортного засобу. 17 листопада 2021 року власник автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] , ТОВ «РЕНТКАРС» звернулося до ПрАТ «СК Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за ДТП, яка сталася 09 листопада 2021 року та має ознаки страхового випадку. Відповідно до Страхового акту № 43685/21, ПрАТ «СК Євроінс Україна» розглянуло документи, а саме: договір страхування № 021012-2111-1000479, експертизу № 43685 від 24.11.2021, розрахунок суми страхового відшкодування № 43685/21 від 26.11.2021, копію договору страхування від 11.11.2021, визнало страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 09 листопада 2021 року, та визначило розмір страхового відшкодування, яке підлягає страхувальнику, - 37461,43 грн. Страхове відшкодування у розмірі 5390 зараховано в рахунок оплати наступних платежів за договором. До виплати - 32071,43 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 13471 від 01 грудня 2021 року, ПрАТ «СК Євроінс Україна» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «РЕНТКАРС» грошові кошти у розмірі 32071,43 грн, призначення платежу: «Страхове відшкод. зг. Акту № 43685/21 від 01.12.2021 р. по а/м Hyundai Sonata, ТОВ «РЕНТКАРС», 02101 Без ПДВ». На час скоєння вказаного ДТП автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Витягом з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 09 листопада 2021 року. 22 січня 2024 року представник ПрАТ «СК Євроінс Україна» надіслало на адресу [PERSON] Претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просило перерахувати грошові кошти у розмірі 37461,43 грн на банківські реквізити позивача. Попередило, що у разі незадоволення заявлених вимог, ПрАТ «СК Євроінс Україна» буде вимушене звернутися за захистом своїх прав та відшкодування понесених витрат до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 11, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 9886,11 грн. Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань : Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане суд доходить висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 7551/18006/15-ц. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Вимога правонаступника страховика потерпілої до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 7551/18006/15-ц). Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди 09 листопада 2021 року Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, водій автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER] , з вини якого сталася ДТП 09 листопада 2021 року та було заподіяно майнову шкоду власнику автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] , зобов`язаний сплатити страховій компанії потерпілої особи - ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» здійснене останнім страхове відшкодування у розмірі 37461,43 грн. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів добровільного відшкодування позивачу здійсненого останнім страхового відшкодування у розмірі 37461,43 грн, не довів належними та допустимими доказами відсутності у нього обов`язку з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1 ст. 16, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та стягує з [PERSON] на користь позивача в порядку суброгації шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 37461,43 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплачений останнім судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved