Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

31.05.2024 року позивачка [PERSON] , в особі представника - адвоката Рішка С.І., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає про те, що вона народилася [INFO] в с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області та її батьками були [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими було зареєстровано 08.03.1975 року виконкомом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № ?6 та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивачка вказує, що у шлюбі батьки збудували спадковий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] та який був завершений будівництвом 1991 року і належав їм на праві спільної сумісної власності. 21 вересня 2009 року секретарем виконкому Майданської сільради було посвідчено заповіт [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №17, яким вона все своє майно заповідала їй, позивачці [PERSON] . Позивачка вказує, що її мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.12.2023 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області. Згідно довідки старости Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 22.12.2023 року №641, померла [INFO] [PERSON] була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - онучка; [PERSON] , [INFO] - син. При цьому, брат [PERSON] . з 2006 року фактично постійно проживав у російській федерації, в с.Красний Маяк Лузького району Ленінградської області російської федерації, був громадянином рф та помер [INFO] . Як свідчать довідки зі Спадкового реєстру №77153000, №77153031 від 30.05.2024 року, заповіт [PERSON] від 21.09.2009 року №17 є чинним, спадкові справи до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину - не видавалися. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на день смерті успадкувала позивачка, як спадкоємець за заповітом. 07 липня 2015 року секретарем виконкому Майданської сільради було посвідчено заповіт [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за № 11, яким все своє майно [PERSON] заповідав у рівних частках їй, поизивачці [PERSON] та іншій своїй доньці, [PERSON] , [INFO]. Позивачка також вказує у позові, що її батько [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.07.2023 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області ЗМР УМЮ. Згідно довідки старости Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 25.08.2023 року №149, померлий [INFO] [PERSON] був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO], - донька; [PERSON] , [INFO] - онучка; [PERSON] , [INFO] - чоловік онучки; [PERSON] ,[INFO] - правнучка. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74203750 та №74203791 від 04.10.2023 року, заповіт [PERSON] від 07.07.2015 року №11 є чинним, спадкові справи до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину - не видавалися. Позивачка вказує, що 04.10.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. із заявою про прийяття спадщини за майном померлого [INFO] [PERSON] та на підставі цієї заяви була зареєстрована спадкова справа №84/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 71342259). Та як зазначає позивачка, після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку у праві власності на спадковий будинок [ADDRESS] . Також зазначає, що 15.01.2024 року її сестра [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] на користь її, позивачки [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини вказує, що після смерті батька [PERSON] , позивачка набула у власність належну йому частку у праві власності на спадковий будинок, ставши єдиним власником цього будинку. 29.05.2024 року вона, позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на Спадковий будинок. Та як було встановлено нотаріусом, позивачка прийняла спадщину за майном померлого [INFO] [PERSON] , як спадкоємець за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [PERSON] до приватного нотаріуса не надходили. Постановою від 29.05.2024 року №96/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю.М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін?юсту від 22.02.2012 року №296/5, відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.2-9). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.06.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, з викликом (повідомленням) сторін, представників сторін по справі. Витребувано від приватного нотаріуса Хустського РНО Дунаєва Ю.М. копію спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.44). В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано через систему «Електронний суд» заяву представника позивача адвоката Рішка С.І. з проханням розглянути справу без її участі та за відсутності його довірителя, позивачки [PERSON] , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримують та просять позов задовольнити у повному обсязі за наведеними у позовній заяві підставами та обгрунтуваннями, і ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні (а.с.80-81). Представник відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час його проведення був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте подав до суду представник відповідача письмову заяву, в якій просять розглянути спрау за позовом [PERSON] без участі їх представника, за наявними у справі матеріалами, заперечень проти заявлених нею позовних вимог не мають, додаткових доказів та клопотань до суду від відповідача не подано (а.с.88,92-93). Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем (відповідачами) позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] , та проти їх задоволення заперечень не мають і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 302/761/24, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , позивачка у справі, народилася [INFO] в селі Майдан Міжгірського району Закарпатської області та згідно свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 21.12.2023,батьками позивачки є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13,14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 08.03.1975 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано виконкомом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №6 та після реєстрації шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.15). Як вбачається з виписки погосподарської книги Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради за вих.№ 358 від 20.06.2023 року, за померлим [INFO] роу [PERSON] , жителем [ADDRESS] (перейменована з [ADDRESS] , згідно погосподарської книги № 1 за 2016-2021 роки був закріплений особовий рахунок ПГО [NUMBER] . Житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,07 га, кадастровий номер відсутній. Зазначений житловий будинок побудований орієнтовно в 1991 році, свідоцтво про право власності на цей будинок сільською радою не видавалося (а.с.29). Згідно довідки КП «Міжгірське БТІ» від 25.04.2024 за вих.№ 63 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , якому після проведення перемумерації у 2000 році було присвоєно номер [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.35). З технічного паспорту житлового будинку садибного типу, що розташований по [ADDRESS] , який виготовленого 12.09.2023 року експертом [PERSON] вбачається, що вищевказаний об`єкт технічної інвентаризації - житловий будинок садибного типу завершено будіництвом у 1991 році. Загальна площа приміщень - 201,8 кв.м., житлова площа приміщень - 58,6 кв.м., нежитлова площа - 143,2 кв.м., площа забудови 133,5 кв.м. (а.с.30-34). Отже, як вбачається з вказаного технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] завершений будівництвом у 1991 році та, відповідно, належав батькам позивачки на праві спільної сумісної власності. [INFO] , у віці 64 роки померла [PERSON] , мати позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.12.2023 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області, копія якого є в матеріалах справи (а.с.16). Згідно довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 22.12.2023 року за №641 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - онучка (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи, при житті [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 21 вересня 2009 року секретарем виконкому Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій №17, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме: один цілий житловий будинок, розміщений в [ADDRESS] з надвірними будовами, та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає своїй дочці [PERSON] (а.с.18). Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. від 30.05.2024 року за №77153000 та з вказаних відомостей вбачається наявність заповіту, посвідченого 21.09.2009 року Майданською сільською ради Міжгірського району Закарпатської області, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №17, та який на теперішній час є чинним (а.с.19). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77153031, виданої 30.05.2024 року приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М., у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] , відсутня (а.с.20). [INFO] помер [PERSON] , батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.07.2023 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області, копія якого є в матеріалах справи (а.с.21). Згідно довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 25.08.2023 року №149, померлий [INFO] [PERSON] був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO], - донька; [PERSON] , [INFO] - онучка; [PERSON] , [INFO] - чоловік онучки; [PERSON] , [INFO] - правнучка (а.с.22). З доданого до позову копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянин рф, помер [INFO] в с.красний маяк лузького району ленінградської області російської федерації (а.с.42). Як вбачається з матеріалів справи, при житті [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 07 липня 2015 року секретарем виконкому Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій №11, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме: один цілий житловий будинок, розміщений в [ADDRESS] , все рухоме і нерухоме майно, що належатиме йому на день смерті заповідає в рівних частинах своїм дочкам: [PERSON] , [INFO], що проживає в [ADDRESS] ; та [PERSON] , [INFO], що проживає в [ADDRESS] (а.с.23). Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. від 04.10.2023 року за №74203750 та з вказаних відомостей вбачається наявність заповіту [PERSON] , [INFO] , який посвідчений 07.07.2015 року Майданською сільською ради Міжгірського району Закарпатської області, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №11, та який на теперішній час є чинним (а.с.24). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74203791, виданої 04.10.2023 року приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] , відсутня (а.с.25). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74204228 від 04.10.2023, сформованого приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М., вбачається, що вказаним приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 84/2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.26). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку права власності на спадковий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи № 84/2023, до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] звернулася 04.10.2023 року його донька [PERSON] , позивачка у даній справі (а.с.63). Також до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] зверталася 04.10.2023 року [PERSON] , [INFO] (а.с.52). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 84/2023, [PERSON] подано до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. 15.01.2024 року заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Та у поданій заяві [PERSON] вказує, що вона відкликає раніше подану заяву про прийняття спадщини та відмовляється від прийняття спадщини за майном померлого батька [PERSON] на користь іншого спадкоємця за заповітом - її сестри [PERSON] , [INFO] (а.с.68). 29.05.2024 року до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] звернулася [PERSON] , позивачка по справі (а.с.75 зв.). Отже, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка [PERSON] набула у власність належну їй частку у праві власності на спадковий будинок, що розташований в [ADDRESS] , та прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки була зареєстрована разом з нею на день її смерті в даному будинку, що вбачається з довідки старости Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 22.12.2023 р.№641. Та після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка [PERSON] набула у власність за заповітом від 07.07.2015 року належну йому частку у праві власності на спадковий будинок, що розташований в [ADDRESS] , ставши у повному обсязі власником цього житлового будинку, оскільки інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за майном померлого батька [PERSON] на користь сестри [PERSON] , [INFO] , позивачки у справі (а.с.68). Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. від 29.05.2024 року відмовлено [PERSON] , позивачці по справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с.27). З виписки з погосподарської книги, виданої Майданським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області вбачається, що за померлим [INFO] [PERSON] [INFO], жителем [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 1 за 2016-2021 роки був закріплений особовий рахунок [NUMBER] . Житловий будинок, який находиться за адресою [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,07 га, кадастровий номер відсутній. Зазначений житловий будинок побудований орієнтовано в 1991 році. Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с.29). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 04.09.2023 року на замовлення [PERSON] , вбачається, що вказаний будинок споруджений у 1991 році та складається з: житлового будинку садибного типу - 133,5 кв.м., сарай - 22,2 кв.м., гараж - 15,7 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту, який є в матеріалах справи (а.с.30-34). Як вбачається зі Звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та який складений оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» [PERSON] слідує, що станом на дату оцінки 30.05.2024 року вартість вищевказаного об`єкту нерухомого майна становить - 357045,00 гривень (а.с.36-42). Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що позивачка не має можливості оформити спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS] , а тому питання визначення належності нерухомого майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини по даній справі, а також визнання позову відповідачем Міжгірською селищною радою, та ті обставини, що прийняттям спадщини за заповітом позивачкою [PERSON] , з огляду на положення ст.ст.1258,1265 ЦК України, права інших осіб (спадкоємців) не порушуються, оскільки інший спадкоємець [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадшини до майна померлого [PERSON] на користь позивачки [PERSON] та інші спадкоємці, окрім доньки спадкодавця [PERSON] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не зверталися, тому повно та всебічно дослідивши матеріали даної справи № 302/761/24, а також матеріали спадкової справи № 84/2023, та оцінивши у сукупності наявні у цивільній справі докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в загальній сумі 3570,50 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача за окремо поданою завою не заявлялено вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved