Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач 22.09.2021 року звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є власником 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Дана частина є особистою приватною власністю позивача. При цьому, в ній зареєстровано місце проживання сина позивача [PERSON] , його колишньої невістки, [PERSON] , та його онуків, [PERSON] і [PERSON] , які з 2010 року жодного дня не проживали за даною адресою. Місце проживання відповідачів позивачу невідоме, будь-яке спілкування між ними відсутнє. У зв`язку з наведеним, позивач вимушений самостійно нести витрати на утримання та обслуговування своєї частини домоволодіння, не може оформити субсидію на комунальні послуги. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачами стосовно їх проживання у зазначеній частині домоволодіння не існує. Дії відповідачів порушують права позивача як власника зазначеної частини домоволодіння. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: 43/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2021 року по справі відкрито провадження, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області, у зв`язку з поданням про відставку, згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 року вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Майдан С.І. 02.04.2024 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2024 року прийнято вказану справу до провадження справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.11.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подавали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору №1109 купівлі-продажу від 20.01.1997 року, виданого товарною біржою «Смарагд Південь» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 13.09.2021 року, позивач [PERSON] є власником 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 13.05.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 07.09.1996 року та зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №504. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини щомісячно, починаючи з 02.04.2014 року до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно акту від 06.09.2021 року, складеного головою квартального комітету Новіковою Л.А., виданого [PERSON] , щодо підтвердження місця проживання/перебування громадян за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що сина позивача [PERSON] , [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] онука, за вище вказаною адресою не проживають більше ніж десять років, що підтверджується сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування від 25.11.2021 року №2-42/2351, на день подачі висновку, виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування вважав необхідне надати висновок проти задоволення позовної заяви [PERSON] стосовно визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . На день розгляду справи судом встановлено, що відповідач за справою [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою. Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Ч.1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення відповідно до яких, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. По справі встановлено, що позивач є власником 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані в цьому будинку, однак з 2010 року не проживають за даною адресою без поважних на те причин. Доказів того, що відповідачам чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, чи мала місце домовленість між сторонами щодо користування будинком, суду не надано, а тому, суд вважає за можливе визнати відповідачів таким, що втратили право на користування зазначеним житлом.

Outcome: approved