Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд шлюб укладений між нею та відповідачем 23 серпня 1998 року у Чернещинській сільській раді Борівського району Харківської області, актовий запис №06, розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.08.1998 року у Чернещинській сільській раді Борівського району Харківської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблений актовий запис №06. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що в неї з відповідачем відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, в зв`язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, відповідач в добровільному порядку згоден на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 серпня 2024 року позовна заява передана на розгляд до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 серпня 2024 року виправлено описку в ухвалі Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 серпня 2024 року по цій справі в частині вірного зазначення суду до якого справа надсилається за підсудністю. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. На підтвердження належного повідомлення сторін, в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення суду, яке було вручено оператором поштового зв`язку «Укрпошта» як позивачу так і відповідачу під розписку за адресами, зазначеними в позовній заяві. Заяв про відкладення судового засідання від сторін не надходило. Відповідно до\~п.1\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, відсутність заяв про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, за вказаних обставин суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання за відсутності сторін по справі, на підставі наявних матеріалів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») перебувають у шлюбі з 23 серпня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 серпня 1998 року Чернещинською сільською радою Борівського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №06. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернещинською сільською радою Борівського району Харківської області, актовий запис №09. Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується так як не спростовано, що між позивачем та відповідачем відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, в зв`язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами повинен бути розірваний, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача сплачений нею за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, залишаються за позивачем. На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved