Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом, який в\~подальшому був\~уточнений до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради про виділ частки у натурі з майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права на спільну часткову власність та просить суд здійснити виділ в натурі частки [PERSON] в розмірі 226/1000 частини квартири [ADDRESS] у складі приміщень: 1 коридор, площею 5,9 кв.м, 2 санвузол, площею 2,7 кв.м, 3 кухня, площею 8,6 кв.м, 4 житлова кімната, площею 16,4 кв.м, загальною площею 33,6 кв.м, на праві приватної власності та припинити право [PERSON] на спільну часткову власність у квартирі [ADDRESS] . Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтовує тим,\~що 28 березня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] на ім?я [PERSON] на 782/1000 частин квартири. Відповідно до Свідоцтва: загальна площа становить 118,2 кв. м. В подальшому вищевказане право власності було реалізовано шляхом відчуження часток фізичним особам, як позивачу, так і відповідачам. Так, станом на дату подачі позовної заяви, власниками часток в даній квартирі є [PERSON] (226/1000); [PERSON] (327/100); [PERSON] (229/1000; 319/1000). Кожен із власників часток використовує свої частки на власний розсуд та має окремий вхід та може використовувати свої частки, як окремий об?єкт. Між сторонами досягнуто згоди про таке використання. Відповідно до довідки від 30.08.2023 року №29012/04-04, визначено, що частки за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] є частинами одного об?єкту нерухомого майна. 28.11.2023 року Позивач звернулась до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про надання адреси об?єкту нерухомого майна - квартирі [ADDRESS] . 13.12.2023 року третя особа надала відповідь, відповідно до якої відмовила позивачу в задоволенні її заяви. Як наслідок, позивачка змушена звернутися до суду з метою захисту свого права, що нероздільно пов?язано із реалізацією права власності та права на особисте життя. Так, вважає, що має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме частки квартири (226/1000);за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання (а.с. 39). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 105). Позивачка, в останнє судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] , діючий на підставі ордеру від 03 грудня 2024 року, в останнє судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також просив справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] , в останнє судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься копія нотаріально завіреної заяви, в якій відповідач надає згоду позивачу на виділення в самостійний об?єкт нерухомого майна та оформлення необхідних документів, з метою особистого володіння та користувания окремим об?єктом нерухомого майна з відповідною адресою та на реєстрацію відповідного поділу/виділу та/або нового об?єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с. 10) Представник третьої особи, в останнє судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 28 березня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] на ім?я [PERSON] на 782/1000 частин квартири. Відповідно до свідоцтва: загальна площа становить 118,2 кв. м. (а.с.7) Відповідно до договору дарування від 04.07.2023 року № 1338, громадянка [PERSON] передала безоплатно майно з власність (подарувала), а громадянка [PERSON] приняла у дар 226-1000 (двісті двадцять шість тисячних) частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 109309851101. (а.с.22-23) Так, станом на дату подачі позовної заяви, власниками часток в даній квартирі є [PERSON] (226/1000); [PERSON] 327/100); [PERSON] (229/1000; 319/1000). Встановлено, що кожен із власників часток використовує свої частки на власний розсуд та має окремий вхід та може використовувати свої частки, як окремий об?єкт. Між сторонами досягнуто згоди про таке використання. Як вбачається з матеріалів справи, заявами 04.12.2023 року та 24.10.2023 року відповідачі [PERSON] та\~ [PERSON] підтвердили, що вони не заперечують щодо виділення в самостійний об?єкт нерухомого майна. (а.с.8,9,10) Відповідно до довідки від 04.09.2023 року №29014, визначено, що частки за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] є частинами одного об?єкту нерухомого майна. (а.с.21) Як вбачається із заяви від 28.11.2023 року позивач звернулась до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про надання адреси об?єкту нерухомого майна - квартирі [ADDRESS] . (а.с.13,14) Однак, 13.12.2023 року Третя особа надала відповідь, відповідно до якої відмовила позивачу в задоволенні її заяви. (а.с.11,12) Відповідно до висновку №42/2024 від 11.10.2024 року, експертом визначено, що зіставляючи: - об?ємно-планувальне рішення досліджуваної 226/1000 частини квартири [ADDRESS] ; - вимоги нормативних документів, які чинні в галузі будівництва на території України; - положення методики проведення судових експертиз «Організація проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах» розроблена Київським НДІСЕ Міністерства юстиції України у 1999 році (реєстраційні коди 10.06.02); - методичні рекомендації щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном (шифр роботи IV.3.1-2016/1, номер державної реєстрації 0116U006195)), експерт приходить до висновку про те, що виділити в натурі 226/1000 частину квартири [ADDRESS] у складі приміщень: 1 коридор, площею 5,9 кв.м, 2 санвузол, площею 2,7 кв.м, 3 кухня, площею 8,6 кв.м, 4 житлова кімната, площею 16,4 кв.м, загальною площею 33,6 кв.м, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, технічно можливо. (а.с.75-95) Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до\~ст. 41 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 3ст. 358\~ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом\~ст. 364 ЦПК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зазначене правило стосується також поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Саме до цього зводяться правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справах № 6-12цс13 від 3 квітня 2013 року та № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443ц16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Приймаючи до уваги, що 226/1000\~частини квартири\~ [ADDRESS] , належить позивачу на праві спільної часткової власності та існує технічна можливість для виділу її частки даного нерухомого майна в натурі, суд приходить до висновку, що позивач має право на виділ своєї частки нерухомого майна в натурі, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об?єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об?єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року №1117«Про ідентифікацію об?єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них» (постанова Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №725/602/18). На підставі викладеного, ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321,\~356,\~358,\~364 ЦК України\~та

Outcome: approved