Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

09.10.2023 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання рішення протиправним, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просить: визнати протиправним рішення ПН КМНО Русанюк З.З. та скасувати запис про проведення державної реєстрації права власності №61774919 від 23.11.2021 року; витребувати на користь позивача квартиру [ADDRESS] із володіння ТОВ «Кредитні ініціативи»; визнати дії ТОВ «Кредитні ініціативи» протиправними та зобов`язати звільнити квартиру. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач 27.11.2007 року набув право власності на кв. [ADDRESS] на підставі договору дарування. 23.10.2014 року право власності на квартиру за позивачем було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У вказаній квартирі позивач має зареєстроване місце проживання. 06.05.2008 року між позивачем та Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) був укладений договір про іпотечний борг №832. У забезпечення виконання умов вказаного договору 06.05.2008 року позивач уклав з банком іпотечний договір №277 предметом якого стала кв. [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №755/29470/13-ц було відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до позивача та поручителя про стягнення заборгованості. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року у справі №755/20702/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.03.2015 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №757 від 06.05.2014 року про звернення стягнення на вказану вище квартиру. 28.09.2023 року позивач та його родина не змогли потрапити до квартири, оскільки в ній перебували представники ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв`язку з наведеним позивачем був викликаний наряд поліції за фактом проникнення до житла та заволодіння майном родини позивача. У цей же день позивачу стало відомо, що 23.11.2021 року ПН КМНО Русанюк З.З. прийняв рішення №61774919 про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи». Норми чинного законодавства, які визначають порядок звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та підставі договору спрямовані на забезпечення фактичного повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника потрібно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримано внаслідок недбалості або ухилення від отримання. За відсутності належного надсилання вимоги відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позивач вказує, що не отримував вимоги про порушення зобов`язання, тому іпотекодержатель не набув права на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності. Має місце порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючи на умови іпотечного договору викладені у п. 8.3. позивач зазначає, що не укладав та не підписував будь-яких змін і доповнень до договору та не надавав своєї згоди на зміну іпотекодержателя на ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно товариство не є іпотекодержателем за іпотечним договором. У рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №755/29470/13-ц зазначено, що відсутні підстави для дострокового розірвання договору про іпотечний кредит та дострокове стягнення всієї суми кредиту, жодного розрахунку по здійсненим [PERSON] платежам (які суми, коли і куди були зараховані, враховуючи сплату значно більших сум; оплату в період, що не був визначений графіком погашення кредиту) представником ТОВ «Кредитні ініціативи» до справи не було надано. ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно набуло право на квартиру і діяло недобросовісно. Товариство вже вчиняло дії щодо заволодіння майном на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду був визнаний таким, що не підлягає виконанню. ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримавши стягнення коштів за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/29470/13-ц, майже через 9 років незаконно заволодів квартирою позивача, позбавив його права користування житлом змінивши замки і утримуючи речі позивача без його згоди. ТОВ «Кредитні ініціативи» позбавило позивача права користування квартирою та перебування у ній і фактично залишив позивача на вулиці. Іншого житла позивач не має і позбавлення права проживання у квартирі істотно порушує конституційні права позивача. Позивач вказує, що немає заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи», а дії товариства є протиправними та недобросовісними, тому квартиру слів витребувати від ТОВ «Кредитні ініціативи» та зобов`язати звільнити квартиру. Ухвалою суду від 12.10.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 12.10.2023 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 18.10.2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» про застосування зустрічного забезпечення. Ухвалою суду від 19.10.2023 року за клопотанням представника ТОВ «Кредитні ініціативи» призначене проведення розгляду справи в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 03.01.2024 року за клопотанням представників сторін залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс». Ухвалою суду від 19.02.2024 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів. Протокольною ухвалою суду від 01.04.2024 року повернуто без розгляду заяву про заміну відповідача на третю особу за підписом адвоката К.Л. Ключинського подану в інтересах відповідача ПН КМНО Русанюк З.З. Ухвалою суду від 08.04.2024 року за клопотанням представника позивача призначене проведення розгляду справи в режимі відеоконференції. Протокольною ухвалою суду від 16.04.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо поданого ТОВ «Кредитні ініціативи» відзиву на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 16.04.2024 року задоволене клопотання сторони позивача про приєднання до матеріалів справи відповіді на відзив. Ухвалою суду від 16.04.2024 року задоволене клопотання представника позивача про витребування оригіналів доказів. Ухвалою суду від 16.04.2024 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс». Протокольною ухвалою суду від 21.06.2024 року повернуто заяву з додатками подану від імені ТОВ «Кредитні ініціативи» у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи повноважень Філіппова І.В. Ухвалою суду від 21.06.2024 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 01.11.2023 року до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки направлялось позивачу 28.10.2020 року цінними рекомендованими листами з описом вкладення на дві відомі іпотекодержателю адреси його можливого проживання з зазначенням номеру його мобільного телефону, однак рекомендовані листи повернулись відправнику 14.11.2020 року у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Вказаний факт підтверджує виконання іпотекодержателем умов іпотечного договору, закону та факт ухилення позивача від отримання вимог. Позивач достеменно знав про неузгодженість суми заборгованості з ТОВ «Кредитні ініціативи», адже мав місце судовий процес, який сам позивач описав в своєму позові. Іпотекодержатель направив вимоги на дві адреси позивача для дотримання його прав і в повідомленнях було зазначено номер його телефону, що давало позивачу можливість бути повідомленим про надходження листів, але листи пролежали на пошті майже три тижні. Отже, повідомлення було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання його позивачем. Реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулась аж через рік після направлення повідомлення - 19.11.2021 року. Представник відповідача вважає необґрунтованими посилання сторони позивача на постанови ВП ВС, викладені у позові, оскільки правовідносини, які розглядала ВП ВС не є релевантними до правовідносин даної справи. Представник вказує, що у постанові ВП ВС у справі №757/13243/17 зроблено висновок про те, що відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначити процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених ЗУ «Про іпотеку». У цьому контексті представник посилається на зміст п. 5.3. іпотечного договору від 06.05.2008 року та зазначає, що договором визначено процедуру і порядок направлення вимоги і сторони погодили, що від іпотекодержателя вимагається тільки надіслати вимогу на адресу позивача, після чого, через 40 днів з моменту надсилання, а не отримання, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки. У справі №755/29470/13-ц судом розглянуте питання наявності у [PERSON] заборгованості, яка виникла з моменту укладення договору та станом на 30.09.2013 року. Разом з цим, вимогою від 23.10.2020 року боржнику пропонувалось усунути порушення зобов`язання станом на 26.05.2020 року в розмірі 1935064,20 грн. 15.01.2024 року до суду надійшли пояснення ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс» як третьої особи у справі, зі змісту яких вбачається, що третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог. 26.01.2024 року до суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи за підписом представника позивача, зі змісту якої вбачається, що сторона позивача не погоджується із посиланнями ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс». 03.04.2024 року до суду надійшла відповідь сторони позивача на відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги та додатково представник вказує, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не надало витребуваних ухвалою суду від 19.02.2024 року доказів та не довело внесення змін до іпотечного договору, тому товариство не є іпотекодержателем спірної квартири. Спірна квартира не була придбана за кредитні кошти. Товариством не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором в сумі 1935064,20 грн. Довідка про суму боргу станом на 18.11.2021 року відсутня. Наданий розрахунок заборгованості не підписаний. У рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року в справі №755/29470/13-ц вказано, що з розрахунків, наданих [PERSON] , зроблених по квитанціям, слідує, що з часу отримання кредиту по час передачі права вимоги банком (17.12.2012 року) ним сплачено банку 1288676,60 грн. Разом з цим, у розрахунку заборгованості поданому ТОВ «Кредитні ініціативи» не міститься відомостей про сплату позивачем суми кредиту в розмірі 1288676,60 грн. 24.05.2017 року позивач не сплачував товариству 1,00 грн. У рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року в справі №755/29470/13-ц вказано, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову, як щодо дострокового стягнення кредиту, так і щодо наявності заборгованості [PERSON] по сплаті кредиту та відсотків. Право іпотеки є акцесорним видом забезпечення виконання зобов`язання, а тому поділяє долю права вимоги, яку вона забезпечує, тому у разі неможливості задоволення вимоги (зокрема, у зв`язку з відмовою судом у стягненні суми боргу) є неможливим і звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач не отримував поштового відправлення від ТОВ «Кредитні ініціативи», а номери телефонів ([NUMBER]; [NUMBER]), вказані товариством у списку №193 від 23.10.2020 року і на поштових конвертах, ніколи не належали і не належать позивачу. Позивач не отримував смс-повідомлень від Укрпошти про надходження кореспонденції від ТОВ «Кредитні ініціативи» і не відмовлявся від отримання жодної кореспонденції. Справжній номер телефону позивача [NUMBER] , яким він користується з 2001 року. Товариство не надало рішення суду про виселення позивача з квартири та позбавлення права користування квартирою, чим порушено конституційне право позивача на житло і мирне володіння своїм майном. Товариство не надало позивачу іншого постійного житлового приміщення. 20.08.2024 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача у яких представник вказує, що в оцінці вартості іпотечного майна не наведено пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду. Оцінка відбулась 12.10.2021 року, а право власності на спірну квартиру зареєстроване за товариством 23.11.2021, отже оцінка на момент переходу права власності не проводилась. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2014 року у справі №755/31578/14-ц позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення було повернуто. При цьому, згідно правового висновку ВС викладеного у постанові від 12.01.2022 року у справі №663/684/19, у випадку реалізації кредитором свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, іпотекодержатель не може використати інший спосіб звернення стягнення на той самий предмет іпотеки. ТОВ «Кредитні ініціативи» діяло недобросовісно здійснивши 06.05.2014 року позасудове звернення на предмет іпотеки не мало жодних прав здійснювати 23.11.2021 року повторне звернення стягнення на квартиру з тих самих підстав. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та інших заявах по суті справи, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що у 2008 році ним був укладений договір кредиту та іпотеки. Кредит мав сплачуватись по графіку і позивач сплатив всі кошти. У 2013 році суд довів, що боргу немає. Після цього товариство ніяк себе не проявляло, а у 2024 році позивач дізнався, що ще у 2021 році товариство зареєструвало право власності на квартиру за собою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що права позивача були порушені, людину не можна залишити без житла. Позивач протиправно позбавлений права власності на квартиру, яка належала йому на підставі договору дарування. Позивач не має перед ТОВ «Кредитні ініціативи» грошових зобов`язань і товариство не є іпотекодержателем. Товариство є недобросовісним набувачем квартири, адже вже зверталось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Порушено порядок направлення позивачу вимоги, відповідна вимога позивачу не направлялась. У поштових документах вказані номери телефонів, які позивачу не належать. ТОВ «Кредитні ініціативи» не виконало вимоги ухвали суду про витребування доказів. Немає доказів набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав іпотекодержателя. Товариство приховало, що вже зверталось до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Товариство тривалий час не пред`являло вимог позивачу, який випадково дізнався про належність квартири ТОВ «Кредитні ініціативи» з 2021 року. Позивач незаконно позбавлений права власності на житло. Товариство є недобросовісним, не діяло відкрито та чесно. Минули всі можливі строки давності. Приватний нотаріус не перевірив документів та строків і позбавив позивача права власності. Суду надано висновок про оцінку майна, а не довідку, як це передбачено законодавством. По довідці поданій стороною позивача майно коштує на багато дорожче. Нотаріус мав сформувати довідку про вартість квартири. Реальна вартість квартири перевищує неіснуючу заборгованість і не зрозуміло чому ТОВ «Кредитні ініціативи» відчужило квартиру набагато дешевше. Позивач має право витребувати свою квартиру. Додатків до іпотечного договору немає. Нотаріусу не було надано документів про те, що раніше вчинявся виконавчий напис нотаріуса, який був скасований судом, тому він не знав, що існує спір. Набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру здійснене незаконно. Товариство не є стороною іпотечного договору, намагалось перепродати квартиру. Позивач не може жити в квартирі, хоча рішення про його виселення немає. Позивач не ухилявся від отримання кореспонденції, а номери мобільних телефонів зазначені в вимогах позивачу не належать. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та з урахуванням письмового виступу в судових дебатах пояснив суду, що товариство є кредитором і має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Суду подано розрахунок заборгованості. Позивач не сплатив близько 139 тис. Не коректним є посилання сторони позивача на рішення суду, яким було відмовлено у стягненні заборгованості, оскільки борг виник пізніше, а ті кошти, які були сплачені позивачем, виключені з розрахунку заборгованості. У 2013 році суд встановив наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги. Стосовно оцінки майна, то суми у 2021 року та 2024 році об`єктивно є різними. Оцінку позивач не оскаржував і вона проведена належним суб`єктом. Товариство на ухвалу суду подало свої пояснення з приводу того, чому не можуть бути подані оригінали документів, тому процесуальна недобросовісність з боку товариства відсутня. Позивач у належної організації доказів не витребував, а у товариства таких доказів немає. Звернення стягнення на предмет іпотеки проведено законно. Товариство є іпотекодержателем за договором відступлення права вимоги. Вимога про усунення порушення була направлена позивачу за двома адресами, але із власної вини позивач поштове відправлення не отримав. Розрахунок заборгованості сформований з дати укладення договору кредиту і з нього видно, що заборгованість почала формуватися з 2013 року. Засвідчення розрахунку заборгованості не вимагається, сам представник відповідача посвідчив його копію, а якщо сторона позивача не згодна із таким розрахунком, то мала подати власний. Іпотечним договором передбачена можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач виконував зобов`язання за договором кредиту до 2012 року, однак повного погашення кредиту не відбулось, позивач не врахував суму відсотків за користування кредитом. На час відступлення права вимоги непогашених платежів не було, але після цього позивач свого обов`язку перестав дотримуватись. Позивач не надав доказів повного виконання своїх кредитних зобов`язань. Розбіжності у вартості предмета іпотеки пов`язані з курсом гривні у 2021 та 2024 роках, а вартість квартири в доларовому еквіваленті практично не змінилась. Представник також зробив заяву про те, що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом 5 днів від дня оголошення судового рішення. Відповідач ПН КМНО Русанюк З.З. та представник відповідача ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору дарування від 07.11.2007 року набув право власності на кв. [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 11). 06.05.2008 року між позивачем та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) був укладений договір про іпотечний борг №832 (Т. 1, а.с. 13-15). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Положення статей 526, 527, 530 ЦК України визначають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У забезпечення виконання умов вказаного договору про іпотечний борг, 06.05.2008 року між позивачем та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) був укладений іпотечний договір, предметом якого стала кв. [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 16-18). За умовами зазначеного іпотечного договору: 2.1.8. В разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, вказане зобов`язання іпотекодавцем виконане не буде, а також у разі виникнення інших підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених цим договором, іпотекодержатель отримує право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його в порядку встановленому розділом 5 цього договору; 3.1.7. Іпотекодержатель має право здійснювати відступлення прав за цим договором без попереднього отримання на це згоди іпотекодавця в порядку, передбаченому законом; 3.1.9. Іпотекодержатель має право задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому законом та розділом 5 цього договору; 5.1. Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: 1. якщо в момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів, комісійних, та/або при несплаті або частковій несплаті і строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; 2. незалежно від настання терміну виконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за кредитним договором - при виникненні підстав, вказаних у п.п. 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього договору; 5.2. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього договору в добровільному (позасудовому) порядку; 5.3. Задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку, зокрема, наступним чином: передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателю предмета іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем основного зобов`язання за кредитним договором у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя після спливу 40-денного строку з моменту надіслання на адресу іпотекодаця письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. При цьому ціною придбання іпотекодержателем у власність предмета іпотеки є вартість предмета іпотеки, що визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. В цьому випадку цей іпотечний договір буде виступати правовстановлювальним документом та правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки і іпотекодавець зобов`язується протягом 3-х банківських днів з моменту отримання зазначеного попередження передати всю технічну та іншу документацію відносно предмета іпотеки іпотекодежателю. Згідно ст.ст. 546, 572, 575 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом. Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.11.2021 року за ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване право власності на кв. [ADDRESS] згідно рішення державного реєстратора - ПН КМНО Русанюк З.З. від 23.11.2021 року №61774919 на підставі договору іпотеки від 06.05.2008 року, серія та номер 277 (Т. 1, а.с. 30). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» , іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Суд зазначає, що набуття позивачем предмета іпотеки не за кредитні кошти не має жодного значення для вирішення іпотекодержателем питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №755/29470/13-ц відмолено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний «Промислово-інвестиційний банк» про визнання недійсними договорів, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , ТОВ «Інтерготель» про стягнення заборгованості (Т. 1, а.с. 19-22). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року у справі №755/20702/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.03.2015 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №757 від 06.05.2014 року про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (Т. 1, а.с. 23-29). Відповідно до положень ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Умовами іпотечного договору передбачене право іпотекодержателя здійснювати відступлення прав за цим договором без попереднього отримання на це згоди іпотекодавця. Про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором та було іпотекодержателем за договором іпотеки №277 від 06.05.2008 року свідчать, як зміст рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №755/29470/13-ц та від 05.11.2014 року у справі №755/20702/14-ц, так і наявні в матеріалах справи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2021 року (Т. 2, а.с. 129-131). Ураховуючи зазначене, посилання сторони позивача на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем та не набуло прав іпотекодержателя є безпідставними. За змістом наявної в матеріалах справи копії звіту про незалежну оцінку майна складеного 12.10.2021 року ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість квартири [ADDRESS] становить 4238200,00 грн. Строк дії звіту - шість місяців з дати оцінки (Т. 2, а.с. 105). Як умовами іпотечного договору, так у положеннями Закону України «Про іпотеку» визначено, що вартість предмету іпотеки визначається суб`єктом оціночної діяльності, а тому безпідставними є посилання сторони позивача на те, що вартість майна мала визначатись державним реєстратором за сформованою ним довідкою. Оцінка предмету іпотеки проведена станом на 12.10.2021 року та строк дії звіту про оцінку становить шість місяців з дати оцінки, і поскільки реєстрація права власності на квартиру відбулась в межах шести місяців з дати оцінки, безпідставними є посилання сторони позивача на порушення Закону України «Про іпотеку» в частині набуття права власності за вартістю визначеною не на момент такого набуття. Так само суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» вже використало своє право на звернення стягнення в судовому порядку, тому не мало право на звернення стягнення у позасудовому порядку (шляхом набуття права власності на предмет іпотеки), оскільки із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 30.12.2014 року у справі №755/31578/14-ц позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення було повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення позову без руху, тобто судового розгляду відповідних позовних вимог товариства не відбулось, рішення суду про задоволення, часткове задоволення або відмову у задоволенні позову ухвалене не було. Відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «Кредитні ініціативи» не доведено, адже відсутність заборгованості встановлювалась рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року у справі №755/29470/13-ц станом на час розгляду справи і заперечуючи наявність боргу перед ТОВ «Кредитні ініціативи» позивач не надав суду доказів сплати кредитних платежів після ухвалення зазначеного рішення. Як убачається з матеріалів справи, на дві адреси позивача ( [ADDRESS] та [ADDRESS] ) ТОВ «Кредитні ініціативи» направило повідомлення №7548 від 23.10.2020 року, у якому повідомляло про наявність боргу за кредитним договором в сумі 1935064,20 грн. станом на 26.05.2020 року та необхідність усунення порушення. Товариство попереджало, що у разі невиконання вимоги протягом 30-денного строку ТОВ «Кредитні ініціативи» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (Т. 1, а.с. 119, 121-130, 132). На переконання суду, іпотекодержатель не дотримався порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, тому не набув права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання і у нотаріуса були наявні підстави для відмови в проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», з огляду на наступне. Згідно п/п 2 п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 року (в редакції чинній на час здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем), для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення . Наведені вимоги чинного законодавства при здійсненні реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем не дотримано, адже за наявними в матеріалах справи доказами, вимога про усунення порушення та звернення стягнення на майно направлялась лише одна, хоча за умови повернення кореспонденції з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», аналогічна вимога повинна була бути надіслала вдруге не менше ніж через один місяць. Не дивячись на те, що копія вимоги містить зазначення «повторно», у матеріалах справи відсутні дані про направлення будь-якої другої вимоги позивачу щодо усунення порушень кредитного договору, відтак при поданні приватному нотаріусу доказів про направлення та повернення відправнику без вручення лише однієї вимоги, державний реєстратор мав відмовити у проведення реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем. Наведене дає підстави для задоволення позову в частині скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса про реєстрацію за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Стосовно посилань сторони відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2020 року у справі №757/13243/17, суд зазначає, що аналіз змісту зазначеної постанови вказує на те, що спірні правовідносини не є подібними, а висновки Великої Палати щодо свободи договору стосуються самого порядку надсилання та вручення повідомлень на відповідні адреси і поштовим чи іншим способом. Таке не звільняє іпотекодержателя та державного реєстратора від необхідності дотримання вимог чинного законодавства, зокрема правил, встановлених п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21), зазначено, що відповідно до статті 37 Закону №898-IV рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оспорено іпотекодавцем у суді, що є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Тому належним та ефективним способом захисту позивача, який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), є позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. З урахуванням обставин конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер і таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України (пункт 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)). 28.09.2023 року був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між ТОВ «Кредитні ініціативи», як продавцем, та ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс», як покупцем: 2.1. За домовленістю сторін продаж нерухомого майна між ними вчиняється за 2742645,00 грн., які продавець зобов`язується перерахувати на рахунок продавця в строк до 31.12.2023 року; 3.1. Право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору та зазначене в п. 1.1. відповідно до ст. 334 ЦК України, виникає в покупця в момент державної реєстрації цього права власності у відповідності до вимог чинного законодавства України; За домовленістю між сторонами, право власності покупця на квартиру, що є предметом цього договору та зазначена в п. 1.1. підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після повного розрахунку за цим договором. 3.2. Право власності на квартиру посвідчується цим договором купівлі-продажу. Цей договір та платіжне доручення банківської установи про перерахування суми, вказаної в п. 2.1. цього договору на рахунок продавця є підставою для подальшої реєстрації права власності на квартиру за покупцем (Т. 1, а.с. 93-94). Із матеріалів справи вбачається, що вказаний договір не був виконаний, право власності на спірну квартиру залишається зареєстрованим за іпотекодержателем - ТОВ «Кредитні ініціативи», а тому ураховуючи положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належним способом захисту прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за іпотекодержателем без необхідності витребування майна від ТОВ «Кредитні ініціативи», яке у даному випадку не є вірним способом захисту. Вирішуючи спір суд зазначає, що державний реєстратор ПН КМНО Русанюк З.З. не є належним відповідачем у спорі щодо скасування його рішення про здійснення реєстраційної дії. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду (далі - ВП ВС) від 5 липня 2023 року по справі №910/15792/20. У вказаній постанові зазначено, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). ВП ВС звернула увагу, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція ВП ВС у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Також ВП ВС наголосила, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. ВП ВС вказала, коли державний реєстратор може бути відповідачем: у випадку звернення особи з позовом до державного реєстратора про притягнення до відповідальності чи відшкодування шкоди, заподіяної ним внаслідок неналежного виконання покладених на нього обов`язків, що не пов`язано з діями інших суб`єктів цивільних правовідносин, така особа може бути відповідачем в суді. У постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17 Верховний Суд надав правову оцінку належності відповідача у спорі про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Верховний Суд, зокрема, зауважив, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Отже, оскільки ПН КМНО Русанюк З.З. не є належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами, суд відмовляє у задоволення позову до вказаного державного реєстратора і вважає, що належним відповідачем у справі є саме ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь якого було здійснено реєстраційні дії щодо нерухомого майна. Також суд відмовляє у задоволенні позову по відповідачу ТОВ «ФК «Оболонь Інвест Плюс», оскільки позов не містить жодних позовних вимог спрямованих до вказаного товариства, тому таке товариство не може бути належним відповідачем у цій справі. Вимоги позивача про визнання дій ТОВ «Кредитні ініціативи» протиправними та зобов`язання звільнити квартиру не підлягають до задоволення, оскільки звернення позивача до правоохоронних органів та реєстрація кримінального провадження не є достатніми доказами дійсного знаходження представників товариства у квартирі, а у випадку чинення позивачу перешкод у користуванні майном належним способом захисту мала б бути вимога про усуненні перешкод у користування житлом та вселення. На підставі викладеного,

Outcome: partial