Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2021 року та стягувати з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. В обґрунтування позову покликається на те, що згідно рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2021 року з відповідача на користь його матері [PERSON] стягуються аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі по 2 500 грн. щомісячно. З 2024 року він навчається на денному відділенні платної форми навчання у ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного терговельно-економічного університету», є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, а тому значні кошти витрачає на огляди лікаря, періодичне стаціонарне лікування та оплату навчання. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на його утримання у частці від заробітку, оскільки є працездатного віку, як йому відомо працевлаштований. Здоровий, інших осіб на утриманні немає. В судове засідання позивач не з`явився. Скерував заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав повністю, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. У відповідності зі статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Направлена на адресу реєстрації відповідача судова кореспонденція невручена адресату із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. А тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, що підтверджується копією рішення від 01 червня 2021 року. [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, має вади слуху, потребує лікування, що підтверджується копією посвідчення Серії [NUMBER] , копією висновка №229, копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1281, копією консультаційного висновку спеціаліста, копією консультайційного висновку ендокринолога, екопіями УЗД органів черевної порожнини № 6570 від 11 липня 2024 року, копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №856 (а.с.7, 11-16). [PERSON] навчається в ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж ДТЕУ» з 02 вересня 2024 року до 30 червня 2026 року за спеціальністю «Туризм і рекреація» за денною формою навчання за контрактом (а.с. 8-10). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 199 СК України Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 Сімейного кодексу України , не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Суд враховує, що заявлений позивачем розмір аліментів 1/4 частини від всіх його видів доходів, щомісячно, є доведеним. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, одночасно припинивши стягнення аліментів за попереднім рішенням. Вимога про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку не підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто норма про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку підлягає застосуванню при стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Предметом позову є зміна способу стягнення аліментів на утримання сина, який є повнолітнім. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial