Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 15 лютого 1997 року Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 15 лютого 1997 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні характери та відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29 жовтня 2024 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. До позовної заяви долучена заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином. Судова повістка та копія ухвали про відкриття провадження надсилалися відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved