Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.05.2024, який набрав законної сили 02.07.2024, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 4 ст. 187 КК України. Внаслідок вчинення відповідачами протиправних дій потерпілому [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» з 15.01.2024 по 19.01.2024. Загальна вартість лікування становить 4\~484 грн 56 коп. Витрати на лікування потерпілого здійснювалися за рахунок фінансування Національної служби здоров`я України за договором №1275-Е123-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 06.02.2023. Посилаючись на те, що саме неправомірним діями [PERSON] та [PERSON] потерпілому [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він проходив лікування, та те, що останніми в добровільному порядку шкода не відшкодована, прокурор звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України. Ухвалою Соснівського районного суду м Черкаси від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У подальшому ухвалою суду від 03.10.2024 прийнято відмову прокурора Черкаської окружної прокуратури Бондаренко Ольги Юріївни від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину у сумі 2\~242 грн 28 коп, провадження у справі стосовно стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину у сумі 2\~242 грн 28 коп закрито. Судове засідання з розгляду справи призначено на 04.12.2024 о 09 год 30 хв. Відповідач [PERSON] відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. Прокурор у судове засідання не прибула, надавши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Національна служба здоров`я України явку свого представника у судове засідання не забезпечила, згідно з наявним у матеріалах справи клопотанням просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув. Клопотань про відкладення розгляду справу від нього до суду не надходило. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, за відсутності заперечень прокурора та позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.05.2024, який набрав законної сили 02.07.2024, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до описової частини вироку суду, [PERSON] та [PERSON] визнано винними, у тому, що вони 15.01.2024, близько 19 год 00 хв, перебуваючи поблизу магазину «Лідія» по [ADDRESS] , незважаючи на присутність сторонніх осіб, у тому числі неповнолітніх, грубо ігноруючи встановлені в суспільстві загальноприйняті елементарні добропорядні правила поведінки і моральності, прагнучи протиставити себе суспільству, продемонструвати хвацькість та виявити грубу силу, демонструючи повну відверту зневагу до встановлених суспільством вимог етичної поведінки, а також норм публічної моралі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно, з хуліганських спонукань, використовуючи нікчемний привід, затіяли сварку з потерпілим [PERSON] , [INFO] , в ході якої насміхалися над його зовнішнім виглядом, принижувати його честь і гідність, супроводжуючи свої висловлювання ненормативною лексикою в публічному місці. При цьому, [PERSON] активно реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення протиправних дій, діючи з єдиним умислом, направленим на скоєння хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, йдучи позаду раніше незнайомого йому [PERSON] по [ADDRESS] , підбіг до останнього та наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя з лівого боку, від якого потерпілий впав на коліна на закрив обличчя руками. У свою чергу, [PERSON] наніс [PERSON] один удар правою ногою в потиличну ділянку голови, а в подальшому вони разом почали в хаотичному порядку наносити удари ногами в ділянку тулуба потерпілого до моменту, поки їх хуліганські дії не були припинені сторонніми особами. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/88 від 30.01.2024, внаслідок вчинення протиправних дій потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, раною лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до відповіді КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» вих. №293/01-14 від 06.05.2024, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» з 15.01.2024 по 19.01.2024. Всього 4 ліжко-днів. Загальна вартість лікування становить 4\~484 грн 56 коп. Витрати на лікування потерпілого здійснювалися за рахунок фінансування Національної служби здоров`я України за договором №1275-Е123-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 06.02.2023. Зазначений договір долучено до матеріалів справи. Згідно з відповіддю КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» вих. №444/01-14 від 17.06.2024 станом на 17.06.2024 відшкодування [PERSON] та [PERSON] коштів витрачених на лікування [PERSON] не здійснювалося. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до\~ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовано ст. 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Положеннями пунктів 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. На виконання зазначених вимог до справи долучено розрахунок із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» постановлено звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Пунктом 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до відомостей наданих КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ», [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 15.01.2024 по 19.01.2024, всього 4 ліжко-дні, в загальна вартість лікування становить 4\~484 грн 56 коп. З урахуванням викладеного вище, та зокрема, враховуючи сплату законним представником [PERSON] [PERSON] суми витрат на лікування потерпілого від злочину у розмірі 2\~242 грн 28 коп. та закриття провадження у справі стосовно стягнення з [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину у сумі 2\~242 грн 28 коп. підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~України з [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 514 грн 00 коп.

Outcome: approved