Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ТОВ «Діджи Фінанс»), в особі представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №749200, укладеним 11.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (ТОВ «Слон кредит») та Відповідачем. Власноручним підписання договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон кредит», в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів. Відповідно до умов Договору, ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Зазначає, що ТОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 40 000 грн. 28.08.2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу, згідно якого ТОВ «Слон кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №749200 від 11.11.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до Відповідача. Відповідач умов договору не виконав, внаслідок чого, утворилася заборгованість у розмірі 96 059 грн. 64 коп., з яких: 38 905 грн. 95 коп. - заборгованість за тілом кредитом; 57 153 грн. 69 коп. - заборгованість за відсотками. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11.11.2021 року в розмірі 96 059 грн. 64 коп., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що зазначив у позовній заяві (а.с.7). Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.62), у наданий судом строк та станом на 04.12.2024 року, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №749200, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало кредит у гривні, а він зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Договір підписано власноручним підписом. Разом з договором [PERSON] підписано заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.41-43, 44, 45, 46). Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 50 000 грн., строк кредиту - 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 11.11.2024 року (включно). Згідно п.1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Пунктом 2.1. передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 40 000 грн. за реквізитами платіжної картки або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; 10 000 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п.3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Позивачем на виконання умов договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту в розмірі 40 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №11517 від 11.11.2021 року (а.с.20). Відповідачем умови договору не виконувались, тому виникла заборгованість за договором, яка становить 96 059 грн. 64 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, складеного ТОВ «Слон кредит» (а.с.21). 28.08.2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Діджи фінанс» за плату, зазначені в Реєстрі права вимоги (а.с.28-33, 10, 17). Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2808-23 від 28.08.2023 року у сумі 96 059 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 38 905 грн. 95 коп.; заборгованість за відсотками 57 153 грн. 69 коп. (а.с.50). 15.11.2023 року [PERSON] була направлена досудова вимога щодо сплати заборгованості за Договором у розмірі 96 059 грн. 64 коп. в термін до 30.12.2023 року (а.с.16). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визна чені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 19.10.2021 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір про надання споживчого кредиту, укладений між ТОВ «Слон кредит» та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Щодо розміру заборгованості, суд зазначає наступне. У своєму позові ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 96059 грн. 64 коп. вказавши, що заборгованість по тілу складає 38905,95 грн., а заборгованість по відсоткам 57153,69 грн. При цьому розрахунок від 28.08.2023, складений на момент відступлення права вимоги, містить відомості про розмір заборгованості за кредитом 48525,91 грн. та 47533,73 грн. заборгованості по відсоткам (а.с.21). Однак, реєстр боржників містить відомості про заборгованість [PERSON] , яка станом на 25.06.2024 складає 38905,95 грн. заборгованості по тілу кредиту та 57153,69 грн. заборгованість по відсоткам. Суд зазначає, що розрахунок від 28.08.2023 року містить відомості про заборгованість до 11.11.2024 року, тобто моменту повернення кредиту, передбаченого договором від 11.11.2021 року. У межах заявлених вимог, враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 38905,95 грн. При цьому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам в розмірі 47533,73 грн., оскільки саме такий розмір заборгованості зазначений у розрахунку, проведеного станом на 28.08.2023 року. Доказів збільшення такої суми після проведення розрахунку заборгованості позивачем надано не було. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надав доказів того, що він договір не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 11.11.2021 року №749200 в загальному розмірі 86 439 грн. 68 коп., в тому числі 38905,95 грн. заборгованості по тілу кредиту та 47533,73 грн. заборгованості по відсоткам. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, документально підтверджені понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2179 грн. 80 коп. (а.с.51). Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.1, п.1 ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз`яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази. 11 грудня 2023 року між ТОВ «Діджи фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено Договір про надання правової допомоги №42649746 та Додаткова угода №002461802192, згідно умов яких клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, зокрема у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] (а.с.23-25, 12). Професійна правнича допомога позивачу надавалась Адвокатським Бюро «Анастасії Міньковської» (адвокатом Міньковською Анастасією Володимирівною на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС №11306/10 від 02.11.2023 року) (а.с.22). Згідно акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 27.06.2024 року, підписаного сторонами Договору, та детального опису робіт, витрати на правничу допомогу становлять 6 000 грн. (а.с.9, 49). Суд врахувавши, що справа не відноситься до складної, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. Відповідно до ст.ст. 3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial