Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва Дейнека Сергій Валентинович в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп» з наступними вимогами: «Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.05.2017, індексний номер 35308711 (з відкриттям розділу) та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» загальною площею 566,2 кв.м по [ADDRESS] , а саме: нежитлову будівлю літ. «Б» - 366,4 кв.м та нежитлову будівлю літ. «В» - 199,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1254507080000, номер відомостей про речове право 20531245), припинивши вказане право [PERSON] . Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] , шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.04.2019 про передачу [PERSON] в якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (код ЄДРПОУ 42910143) нерухомого майна, що складається з нежитлових будівель-боксів по ремонту автомобілів (літери Б і В), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 566,2 кв.м, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. та зареєстровано в реєстрі за №№ 1530; 1531. Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] , шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019, індексний номер 46554809 зі змінами внесеними рішенням від 31.01.2022, індексний номер 63155724, та здійсненої на їх підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (код ЄДРПОУ 42910143) на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» загальною площею 749,5 кв.м по [ADDRESS] , а саме: нежитлову будівлю літ. «Б» - 567,2 кв.м та нежитлову будівлю літ. «В» - 182,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1254507080000, номер відомостей про речове право 31258826), припинивши вказане право Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп». Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] , шляхом скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Г.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.08.2019, індексний номер 48180622 (з відкриттям розділу) та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1891274580000, номер відомостей про речове право 32765017), припинивши вказане право [PERSON] . Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] , шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна від 06.11.2019 про передачу [PERSON] в якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (код ЄДРПОУ 42910143) нерухомого майна, що складається з нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] , загальною площею 36 кв.м, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. та зареєстровано в реєстрі за №№ 5478, 5479. Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2019, індексний номер 49630255 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (код ЄДРПОУ 42910143) на нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1891274580000, номер відомостей про речове право 34100401), припинивши вказане право ТОВ «Ремтехсервіс-Груп». Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 площею 0,2596 га по [ADDRESS] шляхом зобов`язання товариства з обмежено відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп» (код ЄДРПОУ 42910143) повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ЄДРПОУ 22883141) земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 загальною площею 0,2596 га по [ADDRESS] , привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель і споруд. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 загальною площею 0,2596 га по [ADDRESS] та закрити щодо неї Поземельну книгу. Судові витрати покласти на відповідачів, стягнувши їх на користь Київської міської прокуратури.» Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт наявності перешкод у користуванні та розпорядженні комунальною земельною ділянкою загальною площею 0,2596 га з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 по [ADDRESS] внаслідок реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлові бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» і «В») загальною площею 749,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1254507080000) та нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1891274580000), що свідчить про порушення інтересів держави. Як зазначає позивач, прокуратурою установлено, що на підставі заяви ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» від 07.12.2022 щодо відведення земельної ділянки Департаментом земельних ресурсів підготовлено проект рішення Київської міської ради про передачу в оренду на 5 років земельної ділянки площею 0,2596 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на [ADDRESS] у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Земельна ділянка площею 0,2596 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005) сформована на підставі розробленого на замовлення ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» проекту землеустрою та 07.12.2022 зареєстрована в Державному земельному кадастрі Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області. Відповідно до пояснювальної записки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на [ADDRESS] , на земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля-бокс по ремонту автомобілів (літ. «Б») площею 567,2 кв.м, нежитлова будівля-бокс по ремонту автомобілів (літ. «В») площею 182,3 кв.м, нежитлова будівля (літ. «Г») площею 36,0 кв.м, які перебувають у власності ТОВ «Ремтехсервіс-Груп». На даний час, речові права на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані. 23.05.2017 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. прийнято рішення індексний номер 35308711 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] загальною площею 566,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1254507080000). Підставою для відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав та реєстрації права власності стало рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 за позовом суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] до Дніпровської районної в м. Києві ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання права власності. Вказаним рішенням суду за суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - бокси по ремонту автомобілів по [ADDRESS] . Позивач зазначав, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 не визначено площі об`єктів нерухомості, право власності на які визнано за СПД [PERSON] та земельної ділянки, на якій вони розташовані. У подальшому, за Актом приймання-передачі об`єкту нерухомого майна від 16.04.2019 № № 1530, 1531 [PERSON] передав у якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (директором якого також був [PERSON] ) нежитлові будівлі - бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» та «В») загальною площею 566, 2 кв.м по [ADDRESS] . 19.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І. прийнято рішення, індексний номер 46554809 про реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (номер відомостей про речове право 31258826). 31.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. прийнято рішення індексний номер 63155724, згідно якого до зазначеного об`єкту нерухомого майна внесені зміни щодо площі, а саме: загальна площа 566,2 кв.м змінена на загальну площу на 749,5 кв.м та додано відомості про об`єкт: будівля літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м, будівля літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м). Вказане рішення державним реєстратором прийнято на підставі доданих до Державного реєстру речових прав документів: технічного паспорту ТІ01:9803-7986-3646-3328 від 26.01.2022 та Довідки про технічні показники об`єкта № 11 від 21.01.2022, виданої ФОП [PERSON] . Згідно Довідки про технічні показники об`єкту нерухомого майна № 11 від 21.01.2022, при оформленні правовстановлюючих документів до загальної площі об`єкта помилково не була врахована площа приміщення літ. «В». Загальна площа збільшилась за рахунок включення площі літ. «В» до загальної площі об`єкта. Загальна площа літ. «Б» змінилась за рахунок лінійних розмірів. Крім того, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Г.Г. прийнято рішення від 09.08.2019, індексний номер 48180622 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1891274580000). Підставою для відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав та реєстрації права власності стала інформаційна довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 07.08.2019 № 536, видана ТОВ «ЕЮБ «Гривна-плюс». У подальшому, за Актом приймання-передачі об`єкту нерухомого майна від 06.11.2019 №№ 5478, 5479 [PERSON] передав у якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] . 12.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І., прийнято рішення індексний номер 49630255 про реєстрацію права власності на зазначену нежитлову будівлю за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (номер відомостей про речове право 34100401). Таким чином, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» на праві власності зареєстровано нежитлову будівлю-бокс по ремонту автомобілів (літ. «Б») площею 567,2 кв.м, нежитлову будівлю-бокс по ремонту автомобілів (літ. «В») площею 182,3 кв.м, нежитлову будівлю (літ. «Г») площею 36,0 кв.м. Позивач звертав увагу, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] та [PERSON] були засновниками ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», що, на думку позивача, свідчить про те, що ряд вищевказаних реєстраційних дій з нерухомим майном здійснено [PERSON] та [PERSON] з метою створення вигляду законності набуття права власності на об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] , з метою подальшого заволодіння створеним ними ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» земельною ділянкою, сформованою під таке майно, шляхом створення позаконкурентних засад для прийняття Київською міською радою рішення про її надання в користування з метою нового будівництва. Щодо державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] , то позивач, згадуючи здійснену відповідачами на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 первинну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» загальною площею 566,2 кв.м по [ADDRESS] , та посилаючись при цьому на вимоги п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абзац 4 п. 67, п.41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 (чинного на час проведення державної реєстрації), вказував на те, що Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва не видавав та не реєстрував документів, що надають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність об`єкта будівництва в літ. Б, В по [ADDRESS] . В реєстрі адрес, що розроблений відповідно до положення про реєстру адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 та Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.06.2011 № 1094, не зафіксовано відомостей про документи щодо присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомого майна в літ. Б, В по [ADDRESS] . Аналогічна інформація відсутня у відомостях про присвоєння поштової адреси громадському будинку з господарським (допоміжними) будівлями та спорудами Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. За твердженням позивача, наявність рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 не може свідчити про добросовісне набуття [PERSON] права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] . Позивач стверджував, що у матеріалах реєстраційної справи наявна відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (яке здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 2013 року), відповідно до якої нежитлові будівлі - бокси по ремонту автомобілів (літ. Б, В) за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстровано. Аналогічна інформація надана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Крім того, позивач додатково звертав увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188, яким за [PERSON] визнано право власності на будівлі - бокси по ремонту автомобілів літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] , не визначена площа вказаних об`єктів нерухомого майна. Відомості про загальну площу нежитлових будівель літ. «Б» та літ. «В» (566,2 кв.м) по [ADDRESS] під час реєстрації за [PERSON] права власності, на підставі зазначеного рішення Господарського суду міста Києва, державним реєстратором отримано з технічного паспорта на нежитлові будівлі - бокси з ремонту автомобілів по вул. Каховській, 71 (літ. «Б» та літ. «В») від 07.03.2017, реєстровий № 4792. При цьому, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта нерухомості і який свідчить про його фактичний стан (площу, поверховість тощо) та не може слугувати підставою для здійснення державної реєстрації. У подальшому, державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі довідки від 21.01.2022 про технічні показники об`єкта та технічного паспорту від 26.01.2022 вносились відомості про збільшення площі об`єкта нерухомого майна з 566,2 кв.м на 749,5 кв.м. З відомостей Державного реєстру прав вбачається, що загальна площа, об`єкта нерухомості, який належить на праві власності ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», складає 566,2 кв.м. У свою чергу довідка від 21.01.2022 про технічні показники об`єкта та технічний паспорт від 26.01.2022, на підставі яких проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомості, містять відомості про загальну площу об`єкта - 749,5 кв.м, будівлю літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м та будівлю літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м. Державна реєстрація права власності, у зв`язку із суттєвою зміною технічних характеристик (у результаті реконструкції) об`єкта нерухомого майна, проводиться за наявності документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Водночас, згідно матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» не подано, а державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. не витребувано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Також матеріали реєстраційної справи не містять відомостей про присвоєння такому об`єкту адреси. Таким чином, подані для проведення державної реєстрації прав документи не встановлюють обставини набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Позивач зазначав, що Міністерством юстиції України за результатами проведеної камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., якою прийнято рішення № 63155724 від 31.01.2022 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про збільшення площі нерухомого майна, складено акт від 04.04.2023 на підставі якого Міністерством юстиції України видано наказ від 04.04.2023 яким державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Міністерством юстиції України встановлено, що державним нотаріусом Тимошенко Л.А. під час проведення вказаних реєстраційних дій порушено вимоги п.п. 9, 12, 77 Порядку № 1127, ст.ст. 3, 10, 18, 20, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено державну реєстрацію прав без документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та без встановлення особи заявника та його повноважень. Отже, позивач стверджує, що набуття [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» у власність нерухомого майна - в літ. «Б» та «В» здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, що є підставою для скасування прийнятих рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Щодо державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «Г» площею 36 кв.м по [ADDRESS] , то позивач, посилаючись на вимоги п.12, п. 40, 41, п.42 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації), п. 1 ч. 1 ст. 23, ч. 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», стверджував, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства, проте, відповідно до матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна № 1891274580000, державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором на підставі технічного паспорта № б/н від 07.08.2019 виданого ТОВ «ЕЮБ «Гривна-плюс», а також довідки № 536 від 07.08.2019 виданої цим товариством. Водночас, передбачені законом відомості, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси в матеріалах вищевказаної реєстраційної справи відсутні. В реєстрі адрес, що розроблений відповідно до положення про реєстру адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 та Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.06.2011 № 1094, не зафіксовано відомостей про документи щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна в літ. «Г» по [ADDRESS] . Аналогічна інформація відсутня у відомостях про присвоєння поштової адреси громадському будинку з господарським (допоміжними) будівлями та спорудами Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Крім того, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва не видавав та не реєстрував документів, що надають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність об`єкта будівництва в літ. «Г» по [ADDRESS] . Більш того, за інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно, в тому числі в літ. «Г» на праві власності не реєструвалося. Позивач зазначає, що довідка № 536 від 07.08.2019 до технічного паспорту № б/н від 07.08.2019 на нежитлову будівлю літ. «Г» по [ADDRESS] , на підставі якої, в тому числі, проведена первина державна реєстрація за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна площею 36 кв. м не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості, а технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта і який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо) та не може слугувати підставою для здійснення державної реєстрації. Вказував, що в реєстраційній справі відсутні будь-які відомості про особу, яка здійснила будівництво нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] , з огляду на те, що згідно характеристик нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] , зазначених у технічному паспорті, об`єкт нерухомості побудовано у 1990 році. [PERSON] є особою [INFO] , не міг бути особою, яка здійснила будівництво об`єкта нерухомості площею 36 кв.м в літ. «Г», побудованого у 1990 році. Жодних відомостей, що саме [PERSON] є власником, правонабувачем нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] загальною площею 36 кв.м або стороною щодо вказаного майна реєстраційна справа не містить. При цьому, зазначені відомості державним реєстратором не з`ясовувались. Отже, за твердження позивача, реєстрація за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] здійснена шляхом надання документів, які не відповідають вимогам п.п. 41, 42 Порядку № 1127, що є підставою для скасування прийнятих з порушенням ст.ст. 2, 3, 10, 12, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Щодо самочинного будівництва об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстровано оспорюваними рішеннями державного реєстратора, та недійсності правочинів щодо розпорядження таким майном, то позивач, посилаючись на норми ст. ст. 90, 95, 102-1, 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 316, 317, 319, 375, 376 Цивільного кодексу України, стверджував, що Київською міською радою вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку жодним фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, у тому числі для будівництва, не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались, речові права на земельну ділянку не реєструвались, а отже право власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові бокси по ремонту автомобілів (літери Б і В), загальною площею 749,5 кв.м, а саме: будівля літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м, будівля літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м та нежитлова будівля літ. «Г», загальною площею 36 кв.м, зареєстровано на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 загальною площею 0,2596 га по [ADDRESS] без оформлення правовстановлюючих документів на землю. Позивач стверджував, що укладення правочинів, в тому числі передача, їх до статутного фонду товариства щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого. На думку позивача, знаходження на земельній ділянці, власником якої є Київська міська рада, самочинно збудованого майна істотно обмежує права власника землі, оскільки Київська міська рада у цьому разі не може використовувати земельну ділянку з максимально вигідним для себе економічним ефектом, а тому державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Статус самочинного будівництва не змінює наявність рішення Господарського суду міста Києва у справі № 40/188 від 13.08.2009, оскільки Київська міська рада, як єдиний власник земельної ділянки, не була учасником вказаного судового спору. Крім того, позивач звертав увагу, що у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000114 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, 22.12.2022 за участю спеціалістів у сфері проведення топографо-геодезичних робіт та представників ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» проведено огляд місця події - земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005, у ході якого встановлено розташування на вказаній земельній ділянці трьох об`єктів нерухомого майна площею 206,64 кв.м, 44,28 кв.м та 104,12 кв.м, а також трьох металевих навісів. Об`єктів зареєстрованих за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», площею 749,5 кв.м та 36 кв.м, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 оглядом не виявлено. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки із закриттям поземельної книги, то позивач зазначав, що 07.12.2022 державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки № ЗВ-9706089172022 від 02.12.2022 Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» земельній ділянці по [ADDRESS] загальною площею 0,2596 га присвоєно кадастровий номер 8000000000:66:045:0005. Посилаючись на норми Закону України «Про Державний земельний кадастр», позивач стверджував, що вказана земельна ділянка сформована в Державному земельному кадастрі площею 0,2596 га (2 596 кв.м) під самочинно збудоване нерухоме майно літери Б, В загальною площею 749,5 кв.м та літ. «Г» загальною площею 36 кв.м, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» з порушенням законодавства, не для його експлуатації та обслуговування, а для нового будівництва об`єкта нерухомості - багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної інфраструктури. Вказуючи, що реєстрація в поземельній книзі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 здійснена на підставі проекту землеустрою, розробленого КП «Київський інститут земельних відносин», у зв`язку із набуттям ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» права власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» і «В»), загальною площею 749,5 кв.м та нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м, право власності на які набуто з порушенням законодавства України про державну реєстрацію прав, позивач вважав, що існує необхідність у скасуванні державної реєстрації такої земельної ділянки. Позивач стверджував, що скасування державної реєстрації права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, а отже реальне поновлення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та відновлення становища, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності як таких, що суперечать вимогам чинного законодавства та порушують право власності територіальної громади м. Києва на використання земельної ділянки. Водночас наявність вищевказаних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності може стати перешкодою для повноцінного розпорядження земельною ділянкою її дійсним власником - Київською міською радою. Знаходження на земельній ділянці, власником якої є Київська міська рада, спірної нерухомості істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстрокове. Київська міська рада у цьому разі не може використовувати земельну ділянку ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може надати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівель, тобто на даний час ТОВ «Ремтехсервіс-Груп». Тому державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці фактично обмежує права власника землі. Враховуючи, що державну реєстрацію права власності за [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» на об`єкти нерухомого майна проведено на підставі рішень державних реєстраторів, які не відповідають вимогам законодавства, відповідно до ст. 26 Закону, позивач просив усунути перешкоди Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування таких рішень про державну реєстрацію прав з припиненням відповідного права. Крім того, зважаючи на те, що державними реєстраторами прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна на підставі правочинів, позивач просив визнати їх недійсними у судовому порядку, оскільки [PERSON] та [PERSON] не набули на законних підставах права власності на спірне нерухоме майно по [ADDRESS] , та як наслідок не могли передавати його до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» шляхом підписання актів приймання-передачі нерухомого майна від 16.04.2019 №№ 1530, 1531 та від 06.11.2019 №№ 5478, 5479. Позивач, стверджуючи що зазначені правочини були спрямовані виключно на створення позаконкурентних умов та підстав, направлених на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, чим порушено права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, просив суд усунути перешкоди Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання вказаних правочинів недійсними у судовому порядку, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. ст. 203, 215, 376 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач вказував, що наявність реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,2596 га, під самочинно збудоване нерухоме майно, є перешкодою територіальній громаді столиці в особі Київської міської ради реалізувати всі правомочності власника землі, у зв`язку з чим просив суд скасувати державну реєстрацію такої земельної ділянки із закриттям Поземельної книги. Посилаючись на норми ст. 212 Земельного кодексу України, позивач також вважав, що земельна ділянка площею 0,2596 га, яка без правовстановлюючих документів на землю використовується ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» під розміщення самочинно збудованого нерухомого майна, підлягає поверненню власнику - територіальній громаді в особі Київської міської ради шляхом приведення її у придатний для використання стан шляхом звільнення від самочинно збудованих будівель та споруд. 11.07.2023 року визначено суддю для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 04.08.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. За змістом положень ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 05.09.2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшли письмові пояснення від представника Київської міської ради - Буханистого О.В. з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, з доказами направлення письмових пояснень іншим учасникам справи. За змістом письмових пояснень Київської міської ради - Буханистого О.В. висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та слухати справу без участі представника Київської міської ради. (а.с.96-114 т.2) 20.09.2023 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамтехсервіс-Груп» - адвоката Дурди Ю.В. 05.10.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамтехсервіс-Груп» - Мостового І.Г., за змістом якого представник відповідача висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов та долучених до нього доказів на спростування позиції позивача щодо підстав та предмету позову. (а.с.126-158 т.2) 16.10.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особа: Київської міської ради - Дейнеки С.В., за змістом якої позивач висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. (а.с.159-183 т.2) 31.10.2023 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву за клопотанням представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамтехсервіс-Груп» - адвоката Дурди Ю.В. (а.с.184-188 т.2) 24.11.2023 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамтехсервіс-Груп» - адвокат Дурда Ю.В. подав до суду клопотання про продовження (поновлення) строку на подання заперечень на відповідь на відзив. 15.12.2023 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамтехсервіс-Груп» - адвокат Дурда Ю.В. подав до суду клопотання про долучення доказів: завірену копію висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 4-ЕД від 04.10.2023 року, та одночасно просив визнати поважними причини неподання доказу в строк передбачений ст.83 ЦПК України. 20.12.2023 року довідкою секретаря судового засідання, цивільну справу № 755/9907/23 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. 07.02.2024 року керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особа: Київської міської ради - Дейнека С.В. подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів цивільної справи № 755/9907/23: статут територіальної громади міста Києва, затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 371/1805; інформацію Київської міської ради від 29.01.2024 року № 225-КР-465 та інформацію Державного архіву міста Києва від 15.01.2024 року № 068/07-21/90 з рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 року № 457/1867 «Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м.Києві». 27.03.2024 року ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, письмові пояснення Київської міської ради повернуто без розгляду, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених повноважень представника, який має право діяти інтересах та від імені Київської міської ради у даній справі. Відзив на позовну заяву відповідача ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», поданий адвокатом Дурдою Ю.В., та відповідь на відзив, подану керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особа: Київської міської ради - Дейнекою С.В. прийнято та приєднано до матеріалів справи. Клопотання представника відповідача ТОВ «Рамтехсервіс-Груп» - адвокат Дурда Ю.В. про продовження (поновлення) строку на подання заперечень на відповідь на відзив задоволено, заперечення на відповідь на відзив прийнято та долучено до матеріалів цивільної справи. Клопотання представника відповідача ТОВ «Рамтехсервіс-Груп» - адвоката Дурди Ю.В. про приєднання доказів до матеріалів справи від 15.12.2023 року задоволено та приєднано до матеріалів справи: висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 4-АЕД від 04.12.2023 року. Клопотання керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особа: Київської міської ради - Дейнеки С.В. про долучення доказів від 07.02.2024 задоволено, подані докази приєднано до матеріалів цивільної справи. 27.03.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Форманюк В.В. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» - адвокат Кірчев В.О. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. У встановлений судом строк відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позов не подали, у судові засідання не з`являлись, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач [PERSON] отримав 18.08.2023 року, про що свідчить його особистий підпис на бланку повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з позначкою «Судова повістка» (а.с.94 т.2). У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлялись за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.95 т.2). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Суд надіслав копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів на останню відому адресу реєстрації відповідача [PERSON] . Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Будь-яких письмових заяв від відповідачів [PERSON] та [PERSON] не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їхю правову позицію щодо предмета спору. Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені прокурором позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави, що визначено у статті 14 Конституції України. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Судом встановлено, що за адресою Каховська, 71 розташований 4-поверховий житловий будинок, а саме гуртожиток (1963 року забудови), який внесено до Реєстру гуртожитків та житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дніпровському районі міста Києва на підставі розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2018 року за №128. Балансоутримувачем вказаного гуртожитку, який належить до комунальної форми власності територіальної громади міста Києва, на день винесення розпорядження від 02.03.2018 року за №128 зазначено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Разом з тим, на підставі заяви ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» від 07.12.2022 щодо відведення земельної ділянки Департаментом земельних ресурсів підготовлено проект рішення Київської міської ради «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп» земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на [ADDRESS] », згідно з яким вирішено: «1.Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на [ADDRESS] (категорія земель - землі житлової у громадської забудови, коди виду цільового призначення - 02.10, заява ДЦ від 07 грудня 2022 року №50393-007172682-031-03, справа №546839307). 2.Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп», за умови виконання пункту 3 (обов`язки землекористувача) цього рішення, в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,2596 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код виду цільового призначення - 02.10) на [ADDRESS] із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 листопада 2019 року (номер запису про право власності 31258826) та 06 листопада 2019 року (номер запису про право власності 34100401). (а.с.119-122 т.1) Земельна ділянка площею 0,2596 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005) сформована на підставі розробленого на замовлення ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» проекту землеустрою та 07.12.2022 зареєстрована в Державному земельному кадастрі Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області. (а.с.140-246 т.1) У пояснювальній записці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на [ADDRESS] відображені основні відомості про об`єкт землеустрою, а саме: «На земельній ділянці на [ADDRESS] знаходяться нежитлова будівля-бокс по ремонту автомобілів (літ. Б) площею 567,2 кв.м, нежитлова будівля-бокс по ремонту автомобілів (літ. В) площею 182,3 кв.м, нежитлова будівля (літ. Г) площею 36,0 кв.м, які знаходяться у власності ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2022 №308048375).» (а.с.143 т.1) На даний час речові права на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав встановлено, що 23.05.2017 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. прийнято рішення (індексний номер 35308711) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] загальною площею 566,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1254507080000). (а.с.35-41 т.1) Підставою для відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав та реєстрації права власності стало рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 за позовом суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] до Дніпровської районної в м. Києві ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання права власності. Вказаним рішенням суду за суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - бокси по ремонту автомобілів по [ADDRESS] . При цьому, у рішенні Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 не визначено ані площі об`єктів нерухомості, право власності на які визнано за СПД [PERSON] , ані площі земельної ділянки, на якій вони розташовані. Окрім того, всупереч положенням статей 13, 14 Конституції України, статтею 324 Цивільного кодексу України, статті 80 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у даній справі було вирішено спір між сторонами, де відповідач був неналежним, оскільки суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, в даному випадку - Київську міську раду. Разом з тим, Київська міська рада не приймала участі у розв`язанні даного спору. У подальшому, за Актом приймання-передачі об`єкту нерухомого майна від 16.04.2019 № № 1530, 1531 [PERSON] передав у якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (директором якого також був [PERSON] ) нежитлові будівлі - бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» та «В») загальною площею 566, 2 кв.м по [ADDRESS] . (а.с.56-57 т.1) 19.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І. прийнято рішення (індексний номер 46554809) про реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (номер відомостей про речове право 31258826). (а.с.58 т.1) У подальшому, 31.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. прийнято рішення (індексний номер 63155724), згідно якого до зазначеного об`єкту нерухомого майна внесені зміни щодо площі, а саме: загальна площа 566,2 кв.м змінена на загальну площу на 749,5 кв.м та додано відомості про об`єкт: будівля літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м, будівля літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м) (а.с.67 т.1) Вказане рішення державним реєстратором прийнято на підставі доданих до Державного реєстру речових прав документів: технічного паспорту ТІ01:9803-7986-3646-3328 від 26.01.2022 та Довідки про технічні показники об`єкта № 11 від 21.01.2022, виданої ФОП [PERSON] (а.с.59-66 т.1) У Довідці про технічні показники об`єкту нерухомого майна № 11 від 21.01.2022 ФОП [PERSON] повідомила, що: «при оформленні правовстановлюючих документів до загальної площі об`єкта помилково не була врахована площа приміщення літ. «В». Загальна площа збільшилась за рахунок включення площі літ. «В» до загальної площі об`єкта. Загальна площа літ. «Б» змінилась за рахунок лінійних розмірів.» (а.с.59 т.1) Крім того, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Г.Г. прийнято рішення від 09.08.2019, індексний номер 48180622 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1891274580000). (а.с.71 т.1) Підставою для відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав та реєстрації права власності стала інформаційна довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 07.08.2019 № 536, видана ТОВ «ЕЮБ «Гривна-плюс». У подальшому, за Актом приймання-передачі об`єкту нерухомого майна від 06.11.2019 №№ 5478, 5479 [PERSON] передав у якості майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] . (а.с.72-73 т.1) 12.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І. прийнято рішення (індексний номер 49630255) про реєстрацію права власності на зазначену нежитлову будівлю за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» (номер відомостей про речове право 34100401). (а.с.74 т.1) Таким чином, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» на праві власності зареєстровано нежитлову будівлю-бокс по ремонту автомобілів (літ. «Б») площею 567,2 кв.м, нежитлову будівлю-бокс по ремонту автомобілів (літ. «В») площею 182,3 кв.м, нежитлову будівлю (літ. «Г») площею 36,0 кв.м. Окрім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] та [PERSON] були засновниками ТОВ «Ремтехсервіс-Груп». Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. За ч. ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ст. 18 Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. За ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом. Щодо державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] . Судом встановлено, що первинна реєстрація права власності на нежитлові будівлі літ. «Б» та літ. «В» загальною площею 566,2 кв.м по [ADDRESS] здійснена на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188, яким визнано право власності СПД [PERSON] на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна за вказаною адресою. Згідно з ч. 2 ст. 18 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок). Абзацом 4 п. 67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 (чинного на час проведення державної реєстрації) передбачено, що для державної реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, право власності на яке визнається на підставі рішення суду, подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені пунктом 41 цього Порядку. Згідно п. 41 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Водночас, згідно інформації Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 29.03.2023 Департамент не видавав та не реєстрував документів, що надають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність об`єкта будівництва в літ. Б, В по [ADDRESS] . (а.с.75 т.1) Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17.04.2023, в реєстрі адрес, що розроблений відповідно до положення про реєстру адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 та Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.06.2011 № 1094, не зафіксовано відомостей про документи щодо присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомого майна в літ. Б, В по [ADDRESS] . (а.с.77 т.1) Аналогічна інформація про відсутність відомостей про присвоєння поштової адреси громадському будинку з господарським (допоміжними) будівлями та спорудами міститься в інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2023. (а.с.76 т.1) Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 у справі № 922/3707/17 зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. З наведеного вбачається, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності і такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц дійшла висновку, що ухвалене у справі судове рішення за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, відносно якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб. Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла також в ухвалі від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц та в постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (п. 10.28), незалежно від того чи було таке рішення в подальшому оскаржено і скасовано. Отже, наявність рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 не може свідчити про добросовісне набуття [PERSON] права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] . За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється (постанова Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 923/1283/16). Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 904/8186/17. Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. У матеріалах реєстраційної справи наявна відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (яке здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 2013 року) НЖ-2017 № 971 від 20.04.2017, що адресована приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., відповідно до якої нежитлові будівлі - бокси по ремонту автомобілів (літ. Б, В) за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстровано. Аналогічна інформація надана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 04.04.2023 на запит прокурора. (а.с.78-79 т.1) Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 40/188 за позовом суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] до Дніпровської районної у м.Києві ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання права власності та зобов`язання його зареєструвати, за результатами розгляду якої 13.08.2009 було ухвалено рішення про задоволення позову, однак, всупереч положенням статей 13, 14 Конституції України, статтею 324 Цивільного кодексу України, статті 80 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.24 Господарського процесуального кодексу (в редакції чинній на день ухвалення рішення) господарський суд до прийняття рішення мав би встановити, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, та за згодою позивача, мав допустити заміну первісного відповідача - Дніпровської районної у м.Києві ради належним відповідачем - територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради. Судом також враховується, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2009 у справі № 40/188 за [PERSON] визнано право власності на будівлі - бокси по ремонту автомобілів літ. «Б» та літ. «В» по [ADDRESS] , однак площа вказаних об`єктів нерухомого майна - не визначена. Відомості про загальну площу нежитлових будівель літ. «Б» та літ. «В» (566,2 кв.м) по [ADDRESS] під час реєстрації за [PERSON] права власності, на підставі зазначеного рішення Господарського суду міста Києва, державним реєстратором отримано з технічного паспорта на нежитлові будівлі - бокси з ремонту автомобілів по вул. Каховській, 71 (літ. «Б» та літ. «В») від 07.03.2017, реєстровий № 4792. При цьому, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта нерухомості і який свідчить про його фактичний стан (площу, поверховість тощо) та не може слугувати підставою для здійснення державної реєстрації. У подальшому, державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі довідки від 21.01.2022 про технічні показники об`єкта та технічного паспорту від 26.01.2022 вносились відомості про збільшення площі об`єкта нерухомого майна з 566,2 кв.м на 749,5 кв.м. Разом з тим, відповідно до абз. 2 п. 77 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Абзацом 5 п. 77 Порядку № 1127 передбачено, що підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом. З відомостей Державного реєстру прав вбачається, що загальна площа, об`єкта нерухомості, який належить на праві власності ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», складає 566,2 кв.м. У свою чергу довідка від 21.01.2022 про технічні показники об`єкта та технічний паспорт від 26.01.2022, на підставі яких проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомості, містять відомості про загальну площу об`єкта - 749,5 кв.м, будівлю літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м та будівлю літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м. Державна реєстрація права власності, у зв`язку із суттєвою зміною технічних характеристик (у результаті реконструкції) об`єкта нерухомого майна, проводиться за наявності документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Водночас, згідно матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» не подано, а державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. не витребувано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Також матеріали реєстраційної справи не містять відомостей про присвоєння такому об`єкту адреси. Таким чином, подані для проведення державної реєстрації прав документи не встановлюють обставини набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Крім того, Міністерством юстиції України за результатами проведеної камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А., якою прийнято рішення № 63155724 від 31.01.2022 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про збільшення площі нерухомого майна, складено акт від 04.04.2023 на підставі якого Міністерством юстиції України видано наказ від 04.04.2023 яким державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.53-58 т.2) Міністерством юстиції України встановлено, що державним нотаріусом Тимошенко Л.А. під час проведення вказаних реєстраційних дій порушено вимоги п.п. 9, 12, 77 Порядку № 1127, ст.ст. 3, 10, 18, 20, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено державну реєстрацію прав без документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та без встановлення особи заявника та його повноважень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що набуття [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» у власність нерухомого майна - в літ. «Б» та «В» здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, що є підставою для скасування прийнятих рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Щодо державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «Г» площею 36 кв.м по [ADDRESS] . Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Як вже зазначалось п. 41 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, зокрема, 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Пунктом 42 порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 42 Порядку № 1127 передбачено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад. Пунктом 12 Порядку № 1127, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 23 Закону визначено підстави для зупинення розгляду заяв, зокрема, подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством. Таким чином, аналізуючи вище вказані норми законодавства, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Відповідно до матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна № 1891274580000 вбачається, що державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором на підставі технічного паспорта № б/н від 07.08.2019 виданого ТОВ «ЕЮБ «Гривна-плюс», а також довідки № 536 від 07.08.2019 виданої цим товариством. Водночас, передбачені законом відомості, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси в матеріалах вищевказаної реєстраційної справи відсутні. Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17.04.2023, в реєстрі адрес, що розроблений відповідно до положення про реєстру адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 та Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.06.2011 № 1094, не зафіксовано відомостей про документи щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна в літ. «Г» по [ADDRESS] . Аналогічна інформація про відсутність відомостей про присвоєння поштової адреси вказаному об`єкту нерухомості міститься в інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2023. Крім того, за даними Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 29.03.2023 Департамент не видавав та не реєстрував документів, що надають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність об`єкта будівництва в літ. «Г» по [ADDRESS] . (а.с.75 т.1) Більш того, за інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.04.2023 № 062/14-4237 (И-2023), наданою на запит прокурора встановлено, що за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно, в тому числі в літ. «Г» на праві власності не реєструвалося. (а.с.78-79 т.1) Разом з тим, слід зазначити, що довідка № 536 від 07.08.2019 до технічного паспорту № б/н від 07.08.2019 на нежитлову будівлю літ. «Г» по [ADDRESS] , на підставі якої, в тому числі, проведена первина державна реєстрація за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна площею 36 кв. м не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості, а технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта і який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо) та не може слугувати підставою для здійснення державної реєстрації. Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час проведення реєстрації) передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину у яких виникло речове право, або уповноважені ним особи. Водночас, в реєстраційній справі відсутні будь-які відомості про особу, яка здійснила будівництво нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] , з огляду на те, що згідно характеристик нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] , зазначених у технічному паспорті, об`єкт нерухомості побудовано у 1990 році. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи [PERSON] [INFO] , тобто зазначена особа, яка звернулась до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості площею 36 кв.м в літ. «Г», який побудований 1990 року, не могла бути особою, яка здійснила його будівництво. Жодних відомостей, що саме [PERSON] є власником, правонабувачем нежитлової будівлі літ. «Г» по [ADDRESS] загальною площею 36 кв.м або стороною щодо вказаного майна реєстраційна справа не містить. При цьому, зазначені відомості державним реєстратором не з`ясовувались. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що реєстрація за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м по [ADDRESS] здійснена шляхом надання документів, які не відповідають вимогам п.п. 41, 42 Порядку № 1127, що є підставою для скасування прийнятих з порушенням ст.ст. 2, 3, 10, 12, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Встановлені судом обставини у даній справі свідчать про те, що ряд вищевказаних реєстраційних дій з нерухомим майном здійснено [PERSON] та [PERSON] з метою створення вигляду законності набуття права власності на об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] , з метою подальшого заволодіння створеним ними ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» земельною ділянкою, сформованою під таке майно, шляхом створення позаконкурентних засад для прийняття Київською міською радою рішення про її надання в користування з метою нового будівництва. Щодо самочинного будівництва об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстровано оспорюваними рішеннями державного реєстратора, та недійсності правочинів щодо розпорядження таким майном. Так, нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України, визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За нормами ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, судом встановлено, що Київською міською радою вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку жодним фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, у тому числі для будівництва, не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались, речові права на земельну ділянку не реєструвались, що вбачається з інформації Державного реєстру речових прав та підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 27.12.2022 № 0570202/3-15447. Таким чином, що право власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові бокси по ремонту автомобілів (літери Б і В), загальною площею 749,5 кв.м, а саме: будівля літ. «Б» бокс по ремонту автомобілів площею 567,2 кв.м, будівля літ. «В» бокс по ремонту автомобілів площею 182,3 кв.м та нежитлова будівля літ. «Г», загальною площею 36 кв.м, зареєстровано на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 загальною площею 0,2596 га по [ADDRESS] без оформлення правовстановлюючих документів на землю. Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї з трьох, зазначених у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження таким майном. Відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 у справі № 920/728/18. Таким чином, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2719/13. При цьому, укладення правочинів, в тому числі передача, їх до статутного фонду товариства щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого. Окрім цього, знаходження на земельній ділянці, власником якої є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, самочинно збудованого майна істотно обмежує права власника землі, оскільки Київська міська рада у цьому разі не може використовувати земельну ділянку з максимально вигідним для себе економічним ефектом, а тому державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Вказаної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18. Більш того, статус самочинного будівництва не змінює наявність рішення Господарського суду міста Києва у справі № 40/188 від 13.08.2009, оскільки Київська міська рада, як єдиний власник земельної ділянки, не була учасником вказаного судового спору. Судом також враховується, що у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000114 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, 22.12.2022 за участю спеціалістів у сфері проведення топографо-геодезичних робіт та представників ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» проведено огляд місця події - земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005, у ході якого встановлено розташування на вказаній земельній ділянці трьох об`єктів нерухомого майна площею 206,64 кв.м, 44,28 кв.м та 104,12 кв.м, а також трьох металевих навісів. При цьому, об`єктів зареєстрованих за ТОВ «Ремтехсервіс-Груп», площею 749,5 кв.м та 36 кв.м, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 оглядом не виявлено. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки із закриттям поземельної книги. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах як об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно вимог Закону. Чинним законодавством України встановлений порядок виготовлення документації із землеустрою (в тому числі і технічної документації), вимоги до її складу. Зокрема, ст. 9 Закону передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 Закону визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», передбачено, що відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації. За змістом ст. 22 Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. У відповідності до ст. 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Судом встановлено, що 07.12.2022 державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки № ЗВ-9706089172022 від 02.12.2022 Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» земельній ділянці по [ADDRESS] загальною площею 0,2596 га присвоєно кадастровий номер 8000000000:66:045:0005. Вказана земельна ділянка сформована в Державному земельному кадастрі площею 0,2596 га (2 596 кв.м) під самочинно збудоване нерухоме майно літери Б, В загальною площею 749,5 кв.м та літ. «Г» загальною площею 36 кв.м, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» з порушенням законодавства, не для його експлуатації та обслуговування, а для нового будівництва об`єкта нерухомості - багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної інфраструктури. Отже, враховуючи, що реєстрація в поземельній книзі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 здійснена на підставі проекту землеустрою, розробленого КП «Київський інститут земельних відносин», у зв`язку із набуттям ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» права власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» і «В»), загальною площею 749,5 кв.м та нежитлову будівлю літ. «Г» загальною площею 36 кв.м, право власності на які набуто з порушенням законодавства України про державну реєстрацію прав, позовні вимоги про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки із закриттям щодо неї Поземельної книги теж підлягають задоволенню. Щодо способу захисту порушених прав позивача. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ст. 16 Цивільного кодексу України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Способи захисту прав на землю передбачені ст. 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Таким чином, скасування державної реєстрації права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, а отже реальне поновлення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та відновлення становища, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності як таких, що суперечать вимогам чинного законодавства та порушують право власності територіальної громади м. Києва на використання земельної ділянки. Водночас наявність вищевказаних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності може стати перешкодою для повноцінного розпорядження земельною ділянкою її дійсним власником - Київською міською радою. Знаходження на земельній ділянці, власником якої є Київська міська рада, спірної нерухомості істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстрокове. Київська міська рада у цьому разі не може використовувати земельну ділянку ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може надати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівель, тобто на даний час ТОВ «Ремтехсервіс-Груп». Тому державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці фактично обмежує права власника землі. Вказаної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18. Враховуючи, що державну реєстрацію права власності за [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» на об`єкти нерухомого майна проведено на підставі рішень державних реєстраторів, які не відповідають вимогам законодавства, відповідно до ст. 26 Закону, є підстави для усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування таких рішень про державну реєстрацію прав з припиненням відповідного права. Крім того, зважаючи на те, що державними реєстраторами прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на спірні об`єкти нерухомого майна на підставі правочинів є потреба у визнанні їх недійсними у судовому порядку, що також є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його матеріальним засадам. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому, правом оспорювати правочин Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, а й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України). Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не набули на законних підставах права власності на спірне нерухоме майно по [ADDRESS] , та як наслідок не могли передавати його до статутного капіталу ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» шляхом підписання актів приймання-передачі нерухомого майна від 16.04.2019 №№ 1530, 1531 та від 06.11.2019 №№ 5478, 5479, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання таких актів недійсними. При цьому, оскільки зазначені правочини були спрямовані виключно на створення позаконкурентних умов та підстав, направлених на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, чим порушено права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, є підстави для відновлення порушеного права шляхом усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання вказаних правочинів недійсними, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. ст. 203, 215, 376 Цивільного кодексу України. Крім того, згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Відповідно до ч. 4 ст. 25 вказаного закону, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно п. 60 цього Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Пунктом 114 Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначки про факт її закриття за власним кваліфікованим електронним підписом, а також проставленням на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про факт її закриття за формою згідно з додатком 9 із зазначенням, окрім іншого, даних про дату її проставлення. В той же час, обов`язок до вчинення таких дій виникає у відповідного органу державної реєстрації лише після набрання законної сили судовим рішенням про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 826/9603/17. Частиною 10 ст. 24 Закону «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 не зареєстровано. Водночас, земельна ділянка сформована під самочинно збудовані об`єкти нерухомості, право власності на які набуто з порушенням законодавства України про державну реєстрацію прав, а також за відсутності рішення Київської міської ради про її передачу у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам, у тому числі для будівництва таких об`єктів нерухомості. Як зазначено у ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. У даному випадку реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,2596 га, під самочинно збудоване нерухоме майно, є перешкодою територіальній громаді столиці в особі Київської міської ради реалізувати всі правомочності власника землі, у зв`язку з чим державна реєстрація такої земельної ділянки підлягає скасуванню із закриттям Поземельної книги. Більш того, особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої особи (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків і споруд за власний кошт. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Саме такий спосіб захисту є належним ефективним для поновлення порушеного права дійсного власника землі. З огляду на викладене, земельна ділянка площею 0,2596 га, яка без правовстановлюючих документів на землю використовується ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» під розміщення самочинно збудованого нерухомого майна, підлягає поверненню власнику - територіальній громаді в особі Київської міської ради шляхом приведення її у придатний для використання стан шляхом звільнення від самочинно збудованих будівель та споруд. Щодо строків позовної давності для звернення до суду Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 367/2271/15-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 9 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Як вбачається з матеріалів справи ні Дніпровська окружна прокуратура міста Києва, ні Київська міська рада не були учасниками правовідносин щодо реєстрації права власності спірних об`єктів нерухомості, у зв`язку з чим не могли дізнатися про вчинення 23.05.2017 та 09.08.20219 незаконних реєстраційних дій. Крім того, рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно не були оприлюднені та не містять ознак публічної загальнодоступної інформації, з огляду на те, що в розумінні ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України ці рішення є суто правовими актами індивідуальної дії, спрямованими на регулювання прав і обов`язків конкретної фізичної чи юридичної особи. Також, слід зазначити, що чинним законодавством на Київську міську раду не покладено обов`язку щодо періодичного ознайомлення та проведення моніторингу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації майна. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 906/916/16, від 28.02.2018 у справі № 352/626/13 та від 22.09.2021 у справі № 922/3403/20. Водночас, Дніпровській окружній прокуратурі міста Києва про можливі порушення вимог законодавства під час реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] стало відомо у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000114 від 05.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України. Зокрема, за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав та матеріалів реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва скеровано запити на адресу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 15.03.2023 № 50-1883вих-23 та Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.03.2023 № 50-1903вих-23 щодо присвоєння поштової адреси нежитловим будівлям в літерах «Б», «В» та «Г» по [ADDRESS] ; Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за вказаною адресою (запит від 15.03.2023 № 50-1882вих-23) та Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо видачі дозвільних документів на будівництво та прийняття в експлуатацію зазначеного майна (запит від 15.03.2023 № 50-1881вих-23). Згідно листів Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17.03.2023 № 055-2646 та Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прокурору стало достеменно відомо, що поштова адреса нежитловим будівлям в літерах «Б», «В» та «Г» по [ADDRESS] не присвоювалася. З листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 29.03.2023 № 073-798 прокуратурі стало відомо про відсутність реєстрації в Департаменті документів, які дають право виконувати підготовчі/будівельні роботи і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищезазначеною адресою. Крім того, про відсутність реєстрації права власності на об`єкти нерухомості по [ADDRESS] прокуратура довідалася з листа Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.04.2023 № 062/14-4237 (И-2023). Отже, тільки у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000114 від 05.12.2022 після опрацювання отриманої на запити інформації, Дніпровській окружній прокуратурі міста Києва стало достеменно відомо про порушення інтересів держави під час проведення реєстраційних дій на об`єкт нерухомості та про необхідність вжиття відповідних заходів реагування для їх захисту, про що листом № 50-3229вих-23 від 02.05.2023 повідомлено Київську міську раду. Саме з вказаних листів Київська міська рада дізналась про наявність порушеного права у користуванні та розпорядженні комунальною земельною ділянкою внаслідок проведення незаконних реєстраційних дій щодо самочинно збудованого нерухомого майна по [ADDRESS] . Крім того, враховуючи положення ст. 391 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, слід зазначити, що допоки держава або відповідна територіальна громада є власником земельної ділянки, вона (в особі відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування) не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у розпорядженні цією земельною ділянкою, зокрема шляхом визнання недійсними правочинів, а саме актів прийому-передачі нерухомого майна, скасування державної реєстрації прав та повернення земельної ділянки власнику. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від29.08.2019 у справі № 910/551/18, від 17.04.2018 у справі № 924/623/16. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення (п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц). Вимоги про скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними правочинів, знесення об`єктів самочинного будівництва і зобов`язання повернути земельну ділянку є елементами єдиного юридичного механізму захисту, спрямованого на досягнення реального результату у вигляді усунення законному власнику усіх перешкод щодо належного користування та розпорядження спірною земельною ділянкою. Ураховуючи правову природу спірних правовідносин, які за своїм характером є негаторними, та наведені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування матеріального права у справах відповідної категорії, оскільки земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» для розміщення самочинно збудованого нерухомого майна, а тому порушення прав її законного володільця - Київської міської ради - на реалізацію всіх правомочностей власника триває. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності, визначений законодавством. Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно з п. 2 Рекомендації Rес (2012) 11 Комітету міністрів Ради Європи державним - учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоб представляти загальні та публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти Росії», заява № 42454/02, п. 35). Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та місцевого самоврядування здійснюють від імені українського народу право власності на землю та повноважень Київської міської ради у сфері земельних правовідносин, контролю за додержанням земельного законодавства у сфері забудови територій (ст. 9 Земельного кодексу України), порушені майнові права Київської міської ради, як власника земельної ділянки. Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Згідно з ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. За ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами. Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні. За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. Окрім того, відповідно до ст.ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідні ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та виключно в інтересах територіальних громад. З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, земля, правомочності власника щодо якої від імені територіальної громади виконує відповідна рада. Тобто, економічні інтереси держави полягають і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування. На території міста Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. У даному випадку Київська міська рада позбавлена можливості вільно розпоряджатися земельною ділянкою по [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005), внаслідок незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно за вказаною адресою, наявність якого наділяє власника привілейованим правом на земельну ділянку, а тому необхідність захисту порушеного права є очевидною. Основними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а тому їх порушення, яке полягає у недотриманні встановленого порядку та процедур, створює загрозу гарантіям непорушності права власності та існуючому правопорядку. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку без достатніх правових підстав зареєстровано право власності на об`єкти самочинно збудованого нерухомого майна з подальшою передачею права власності на них шляхом укладення правочинів, які не відповідають вимогам закону та спрямовані на незаконне заволодіння сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі земельною ділянкою комунальної власності поза конкурсом з метою нового будівництва. Здійснення самочинного будівництва нерухомого майна на комунальній землі та проведення його державної реєстрації посягає на суспільні, економічні та соціальні інтереси держави, а також спрямовано на використання всупереч вимогам чинного законодавства земель територіальної громади міста, що порушує права та охоронювані інтереси держави в особі Київради як органу уповноваженого розпоряджатися землями міста Києва Внаслідок незаконної реєстрації об`єкта самочинного будівництва Київрада втратила можливість самостійно на власний розсуд раціонально використовувати та розпоряджатися земельною ділянкою, на якій вказаний об`єкт розташований. При цьому, з моменту реєстрації у 2017 році права власності на самочинно збудоване нерухоме майно земельна ділянка по [ADDRESS] використовується відповідачами без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати чи земельного податку. Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 911/620/17 дійшов висновку, що у правовідносинах, що стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади інтереси держави та позивача - місцевої ради, яка представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що потребує реагування у межах наданої Конституцією України компетенції. Прокурор, виявивши такі порушення інтересів держави, зобов`язаний вжити заходи, спрямовані на їх захист. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Внаслідок незаконної державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] у Дніпровському районі міста Києва Київська міська рада позбавлена можливості розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,2596 га з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 на якій вони розміщені з вигідним для себе ефектом та результатом, зокрема, економічним чи соціальним (надати в оренду тощо). Водночас, Київська міська рада неналежним чином здійснює повноваження, покладені на неї чинним законодавством. На Київську міську раду, як власника, покладено обов`язок самостійно та через свій виконавчий орган контролювати збереження земельних ділянок територіальної громади міста Києва, відстежувати стан їх використання та перевіряти за допомогою доступних джерел, чи не має місце порушення прав та інтересів територіальної громади на це майно. Київська міська рада як власник зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати. Водночас, Київська міська рада свої функції власника щодо спірної ділянки ігнорувала та вчасно не виявила факту незаконної реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що у подальшому призвело до незаконного використання земельної ділянки комунальної власності на якій вказане майно розташоване, чим порушено права та охоронювані інтереси держави в особі територіальної громади міста Києва. Київська міська рада достовірно була обізнана про факт реєстрації самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна, адже ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01.03.2023 у справі № 755/1037/23 задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та надано дозвіл на вилучення оригіналів документів, що перебувають у володінні Київської міської ради, а саме - проекті рішення № 08/231-1740/ПР від 19.12.2022 щодо передачі ТОВ «Ремтехсервіс-Груп» земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури на вул. Каховській, 71, а також всіх додатків до нього. На виконання вказаної ухвали, Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві 24.03.2023 за участю начальника управління організаційного та документального забезпечення діяльності Київської міської ради Омельченко А.В. проведено тимчасовий доступ до вказаних вище документів. Отже, щонайменше з 24.03.2023 Київській міській раді було відомо про факт порушення законодавства при реєстрації спірних об`єктів нерухомого майна. Крім того, Дніпровська окружна прокуратура міста Києва зверталася до Київської міської ради з листами від 17.03.2023 № 50-1922вих-23, від 21.04.2023 № 50-2967вих-23 в яких зазначалось про порушення вимог законодавства під час проведення державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, розміщених на спірній земельній ділянці. З матеріалів справи вбачається, що Дніпровська окружна прокуратура міста Києва своїм листом від 02.05.2023 № 50-3229вих-23 зверталася до Київської міської ради щодо вжиття заходів реагування з метою усунення вказаних порушень. У даному листі Київську міську раду детально поінформовано про факт порушення законодавства при реєстрації спірного об`єкту нерухомості за вказаною адресою. У відповідь на цей лист, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на виконання доручення заступника голови Київської міської державної адміністрації з питань здійснення самоврядних повноважень Оленича П.С. листом від 17.05.2023 № 0570202/3-6327 просив Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва звернутися з відповідним позовом до суду для захисту порушених інтересів держави. Отже, незважаючи на факт проведення незаконної реєстрації права власності об`єктів нерухомості та достовірну обізнаність про цей факт Київської міської ради, органом місцевого самоврядування жодних заходів, у тому числі позовного характеру, не вжито, що свідчить про невиконання уповноваженим органом функцій по захисту інтересів держави. Більш того, після відкриття провадження у даній справі до суду двічі надходили письмові пояснення від представника Київської міської ради - Буханистого О.В., в яких останній висловлював абсолютно протилежні позиції щодо предмету та підстав позову. Так, у письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 05.09.2023 року, представник Київської міської ради - Буханистий О.В. просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та слухати справу без участі представника Київської міської ради. (а.с.96-114 т.2) У письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 28.11.2024 року (вх.№65710), представник Київської міської ради - Буханистий О.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та слухати справу без участі представника Київської міської ради. Свою позицію представник Київської міської ради - Буханистий О.В. обґрунтовував тим, що відповідно до статей 9, 79-1, 83, 93, 116, 122, 124, 186 ЗК України, статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та заяву ТОВ «РЕМТЕХСЕРВІС-ГРУП» від 07.12.2022 № 50393-007172682-031-03, Київська міська рада прийняла рішення від 19.09.2024 №138/9946 про передачу ТОВ «РЕМТЕХСЕРВІС-ГРУП», за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,2596 га (кадастровий номер 8000000000:66:045:0005) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торговорозважальної та ринкової інфраструктури (код виду цільового призначення - 02.10) на [ADDRESS] із земель комунальної власності територіальної громади м. Києва у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно. На підставі зазначеного рішення між Київською міською радою та ТОВ «РЕМТЕХСЕРВІС-ГРУП» 01.11.2024 № 4464 укладено договір оренди земельної ділянки. Звертав увагу суду, що прийняття остаточних рішень з питань, що віднесені до компетенції місцевих рад є дискреційним повноваженням відповідного органу. Вказані факти свідчать про те, що, незважаючи на наявність невирішеного цивільного спору, який перебуває в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва, Київська міська рада, представляючи територіальну громаду міста Києва, якій належить право комунальної власності на землю, не лише не виконувала покладені на неї функції щодо захисту земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, державна реєстрація яких проведена із порушенням вимог законодавства України, а й свідомо знехтувала своїми функціями по захисту інтересів територіальної громади міста Києва, що в даному випадку беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів. Вказана бездіяльність Київської міської ради є підставою для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до положень п.п. 38-40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуванні порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18 та від 08.02.2019 у справі № 915/20/80. З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення інтересів держави та бездіяльність органу, який наділений повноваженнями по захисту державних інтересів, даний позов поданий до суду прокурором відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та в порядку ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, адже зареєстроване всупереч вимог закону право власності на самочинно збудовані нежитлові будівлі-бокси по ремонту автомобілів (літери «Б» і «В»), загальною площею 749,5 кв.м та нежитлова будівля загальною площею 36 кв.м, що розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:045:0005 загальною площею 0,2596 га по [ADDRESS] порушує права територіальної громади м. Києва, як власника земельної ділянки та унеможливлює використання землі за призначенням, що є підставою для звернення з цим позовом відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання вимог п. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 07.07.2023 № 50-5241ВИХ-23 Київську міську раду повідомлено про пред`явлення цього позову. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд у постановах від 07.06.2023 у справі № 375/306/21, від 07.07.2021 у справі № 420/370/19, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 11.02.2022 у справі №947/22756/19, від 22.06.2022 у справі № 757/15585/20 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). Верховний Суд у постанові від 22.03.2023 по справі №472/5/22 зробив висновок, що стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Зазначений підхід також узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах законне вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Надаючи оцінку поданим позивачем доказам в їх сукупності, суд визнає їх достатніми та достовірними. Вказані докази у своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема ним доведено, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності, дозволу на будівництво надано не було, а липні 2019 року було протиправно зареєстровано право власності на садовий будинок за відповідачем. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наданий представником відповідача ТОВ «РЕМТЕХСЕРВІС-ГРУП» висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 04.12.2023 року за №4-ЕД, виконаний судовим експертом Пилипчуком Валентином Андрійовичем, не спростовує встановлених судом обставин та досліджених судом доказів у їх сукупності, поданих стороною позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями). Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти та обставини, належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва Дейнеки Сергія Валентиновича знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва заявлено вісім немайнових вимог до трьох відповідачів та сплачено судовий збір у розмірі 21 472,00 грн. (а.с.77 т.2). Отже, в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремтехсервіс-Груп» на користь Дніпровської окружної прокуратури міста Києва судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 472,00 грн., по 7 157,33 грн. з кожного.

Outcome: approved