Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 лютого 2024 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~укладений в\~усній формі\~у вигляді\~розписки від\~13\~березня 2022\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(покупець)\~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~(продавець),\~згідно з\~яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з вбудованим гаражем та мансардою - літ. «А, А1, а4» загальною площею 220,8 кв.м., житловою площею 102,7 кв.м., погріб літ. «а7, а8», навіс літ. «а5», ганок літ. «а6», ІV вимощення, огорожа - № 3, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що вона\~уклала письмову\~угоду з\~ [PERSON] \~про те,\~що вона\~придбала,\~а [PERSON] \~продав їй\~за 120000,00\~грн.\~ частину\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами,який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 220,8 кв.м. та останній зобов`язався оформити цю угоду в нотаріальному порядку. Інша частина вищезазначеного житлового будинку належить позивачу. Однак станом на сьогодні, відповідач відмовляється оформити цю угоду в нотаріальному порядку, стверджуючи при цьому, що він свою частину житлового будинку продав позивачу, чим на його думку виконав свої зобов`язання в повному обсязі, та йти до нотаріуса немає необхідності, що призвело до неможливості оформлення вищевказаної угоди в нотаріальному порядку. Крім того, у 2022 році [PERSON] реконструювала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 220,8 кв.м. Проте, у зв`язку з тим, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва, не врегульований, єдиним способом захисту прав є судовий захист, і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію. Зазначає, що згідно технічного паспорту, виготовленого 06 лютого 2024 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, та довідки № 61 від 14.02.2024, виданої КП «Інвентаризатор» не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, власників суміжних земельних ділянок, тому вважає, що вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб. Тому позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позов для захисту своїх прав. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника, при винесені рішення покладатися на розсуд суду. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно ст.\~177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.\~190\~ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить належать частина домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. від 10.08.2004, зареєстровано в реєстрі за № 2875. Інша частина вищезазначеного домоволодіння належить [PERSON] . 13\~березня 2022\~року [PERSON] ,\~ [INFO] \~(покупець),\~уклала письмову\~угоду з\~ [PERSON] , [INFO] (продавець) про те, що вона придбала, а [PERSON] продав їй за 120 000,00 грн. частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , та останній зобов`язався оформити цю угоду в нотаріальному порядку, що підтверджується розпискою від 13 березня 2022 року. Крім того, у 2022 році [PERSON] реконструювала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 220,8 кв.м., що підтверджується довідкою КП «Інвентаризатор» за № 61 від 14.02.2024, відповідно до якої встановлено, за результатами проведеного обстеження об`єкта, стан несучих та огороджувальних конструкцій оцінюється як придатний до нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання в якості житлового будинку. Згідно технічного\~паспорту на\~будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,який розташований за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений КП «Інвентаризатор» станом на 06 лютого 2024 року, за замовником значиться житловий будинок з вбудованим гаражем та мансардою - літ. «А, А1, а4» загальною площею 220,8 кв. м., житловою площею 102,7 кв. м., погріб літ. «а7, а8», навіс літ. «а5», ганок літ. «а6», ІV вимощення, огорожа - № 3, розташований за адресою: [ADDRESS] Таким чином, позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбаної за укладеним договором купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме його нотаріальне посвідчення. Відповідно звіту про оцінку майна СПД [PERSON] від 12.03.2024, оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 березня 2024 року становить 160 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Зобов`язання припиняється, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до розписки, дійсним, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, за частиною 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12 Постанови від ЗО березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», роз`яснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята ст. 376 ЦК України). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними, Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Позасудова процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин позивач з об`єктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так І міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи,\~що [PERSON] \~самовільно реконструювалажитловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 220,8 кв.м., житловою площею 102,7 кв.м., та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved