Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У липні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 79\~550,37 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 04.10.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 500822314, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 55\~414,19 грн, строк кредиту 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 32,00% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 55414,19 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 23.02.2021 року загальний розмір заборгованості становив 79\~550,37 грн, яка складалась з: тіла кредиту в розмірі 55\~030,39 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 22\~719,98 грн. 23.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 500822314 від 04.10.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 23.02.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 79550,37 грн. Враховуючи, що відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15.07.2024 року дану цивільну справу направлено до Центрального районного суду м.Миколаєва за підсудністю, на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст. 187 ЦПК України, ухвалою судді від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Відповідно до ч. 13 ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст.\~279\~ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174\~ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст.\~178\~ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 04.10.2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500822314, паспорт споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит за наступними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 55414,19 грн;. процентна ставка - 32,00 % річних; тип - фіксована; строк кредитування - 60 міс. до 17.02.2024 року; дата повернення кредиту - 07.10.2024 року; графік платежів - до 27 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 1861,54 грн, загальна кількість платежів 60. Відповідно до оферти, яка містить вищеперераховані умови споживчого кредиту, [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Всі відносини, що не врегульовані угодою, [PERSON] запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua. Крім того, сторони узгодили в письмовій формі Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 55414,19 грн, процентну ставку 32,0 %, а також 300 грн за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів. 04.10.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін і доповнень до Угоди про надання кредиту №500822314 від 04.10.2019 року, за яким змінено порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за Угодою про надання кредиту. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладено Договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до відповідача, що підтверджується Додатком №1-1 до Договору факторингу №1. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 22.02.2021 року за Договором Факторингу №1 від 22.02.2021 року, за яким Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників від 22.02.2021 кількістю 10590. 23.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (Фактор) та ТОВ «ФК «Форт» (Клієнт) укладено договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до відповідача. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 23.02.2021 року до Договору Факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року, складеного 23.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТОВ «ФК «Форт», Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників від 23.02.2021 кількістю 10590. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №500822314 від 04.10.2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №500822314 від 04.10.2019 станом на 22.02.2021 року [PERSON] мав заборгованість у розмірі 79550,37 грн, що складається з: 55030,39 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками - 22719,98 грн; заборгованість по штрафам - 1800,00 грн. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. У даній справі, встановлено, що відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договорів факторингу про відступлення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» належне йому право вимоги . У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання Договорів факторингу №1 від 22.02.2021 року та №01-23-02/21 від 23.02.2021 року недійсними або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів. За такого, враховуючи вищевказане, право вимоги до боржника [PERSON] за Договором про надання кредиту №500822314 від 04.10.2019 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», що дає останньому право на стягнення з відповідача в судовому порядку неповернуту ним суму позики. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредита та відсотків. Так, матеріалами справи підтверджується, що 04.10.2019 року між сторонами, укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом підписання [PERSON] оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500822314, за умовами якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 55414,19 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. За ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферта), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт). Згідно ч.2\~ст.\~642\~ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Позивачем, на підтвердження наявності заборгованості у відповідача надано виписку по картковому рахунку [PERSON] за договором № 500822314 від 04.10.2019 р., за період з 04.10.2019 року по 22.02.2021 року, з якої вбачається, що 07.10.2019 року позивачем, перераховано на рахунок [PERSON] суму кредиту у розмірі 55414,19 грн, що віповідно до ст. 642 ЦК України вважається прийняттям пропозиції [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту № 500822314. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. .№ 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ні на рахунок попередніх кредиторів. Угода є дійсною, у судовому порядку не оскаржувалася. Розрахунок заборгованості проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог відповідачем не спростований. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», який є правонаступником первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» на загальну суму 79550,37 грн, що складається з: 55030,39 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками - 22719,98 грн; заборгованість по штрафам - 1800,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, належним чином, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 500822314 від 04.10.2019 року в загальній сумі 79550,37 грн, що складається з: 55030,39 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками - 22719,98 грн; заборгованість по штрафам - 1800,00 грн. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договорів, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню з відвідповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3126 від 25.06.2024 року. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у сумі 3028,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. Позивач у позові просив стягнути з [PERSON] на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7100,00 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №05-01/23 про надання правової допомоги від 05.10.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим В.М., акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року, платіжну інструкції № 1123 від 07.03.2024 р. про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» адвокату Макєєву В.М. 7 100,00 грн за надання правової допомоги, згідно договору №05-01/23. Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №620/1958/19 у постанові від 11.10.2021 року, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial