Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 15\~000 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10\~000 грн. заборгованість за відсотками, також стягнути судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 11.05.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою \~укладено кредитний договір №11.05.2021-010000417, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5\~000 грн. з первинним строком кредитування 14 календарних днів з дати отримання з процентною ставкою «економ» 2% в день за користування кредитом протягом первинного періоду, та «стандарт» 2,5 % за один день користування кредитом протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «економ». Черговий період користування кредитом кожні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу №301121-1, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу права вимоги до боржників, в тому числі за договором №11.05.2021-010000417. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконує та станом на 24.01.2024 року має заборгованість перед ТОВ «Новий Колектор» в розмірі 15\~000 грн., яка складається з 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10\~000 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою судді від 19.09.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договором факторингу. Так, 11.05.2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11.05.2021-010000417, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Відповідно до умов даного кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту: 5 000 грн., строк на який надається кредит 14 календарних днів, графік платежів: сума кредиту 5000 гривень та проценти у розмірі 1400 гривень сплачуються до 25.05.2021 року. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаний в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру. Максимальний розмір процентів за договором становить 10 000 грн, після досягнення якого проценти не нараховуються. Фіксована процентна ставка "Економ" - 2% за 1 день користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Фіксована процентна ставка "Стандарт" - 2,5 % за 1 день користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонговано. Як вбачається з карточки субконто (виписки) за договором №11.05.2021-010000417 [PERSON] було перераховано кошти в сумі 5\~000.00 грн. 11.05.2021. В подальшому, 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу №301121-1, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступає ТОВ «Новий Колектор» належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі за кредитним договором №18.03.2021-100002021 на суму заборгованості\~15 000 гривень, з яких 5000,00 грн. - основне зобов`язання; 10 000 грн. проценти, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1. 31.11.2021 на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу №301121-1 та вимогу про сплату заборгованості. Згідно з наданою позивачем довідкою, розмір простроченої заборгованості становить 15000 грн., з яких: основна сума заборгованості 5 000; заборгованість за відсотками 10000 грн. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклала кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом, проте в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу під №301121-1, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за договором №11.05.2021-010000417, яке передав первісний кредитор. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем заборгованість відповідачки становить 15000 грн., з яких: основна сума заборгованості 5 000; заборгованість за відсотками 10000 грн. Разом з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в розмірі 6 400 грн., а саме 5 000 сума кредиту, та відсотки в розмірі 1400 гривень, так як розрахунок включає період, який виходить за межі строку кредитування за кредитним договором. Так, за умовами кредитного договору від №11.05.2021-010000417 сторони погодили первинний строк кредитування\~14 днів до 25.05.2021. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів. Разом з цим матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати позивачкою процентів за користування кредитом за первинний період, тобто вона не вчинила дій для підтвердження пролонгації строку дії кредитного договору. Так, відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, після закінчення строку кредитування, у позивача відсутні правові підстави на стягнення заборгованості по відсотках, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Задовольняючи позовні вимоги частково в сумі 6400 грн. суд також враховує, що відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, не спростувала розрахунок суми позовних вимог, не подала доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості нею не заперечується. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 42,66% (6400 х 100 : 15000), судовий збір слід стягнути в розмірі 1033 грн. 39 коп. (2422,40 х 42,66 : 100).

Outcome: partial