Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

03.10.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання житлового будинку її особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 11.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12.11.2024 року закрито підготовче судове засідання, про що постановлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду і повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачка вказує, що в листопаді 1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . На початку 1990 року відповідач поїхав провідати свою матір, яка проживала в Білорусії, де пробув до березня 2024 року. В період перебування в Білорусії проблемами сім`ї не цікавився, матеріальної допомоги не надавав, жив своїм життям. Всі заощадженні кошти, які були зароблені нею за кордоном, вона вклала в будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . В подальшому знову була вимушена поїхати на заробітки в Італію, де перебуває по даний час. Після повернення [PERSON] , в березні 2024 року, в Україну, він почав претендувати на поновлення подружніх відносин і ведення спільного господарства. Мотивуючи, тим, був вимушений був проживати в Білорусії, так як доглядав за матір`ю, яка померла в кінці 2023 року. З чим вона категорично не погодилась і рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26.08.2024 року шлюб між ними було розірвано. Виходячи з викладеного, вважає за необхідне визнати за собою право особистої приватної власності на житловий будинок, який було збудовано за її власні кошти. Представник позивачки Пілінський С.І. , який представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1070637 від 31.05.2024 року, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримує і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1989 року по 26.08.2024 року, що підтверджується копією рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду по справі № 676/4773/24. В позовній заяві [PERSON] вказує, що на початку 1990 року відповідач [PERSON] поїхав провідати свою матір, яка проживала в Білорусії, та пробув там до березня 2024 року. В період перебування чоловіка в Білорусії проблемами сім`ї він не цікавився, матеріальної допомоги не надавав, жив своїм життям. Всі заощадженні кошти, які були зароблені нею за кордоном, вона вклала в будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , який належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Орининської сільської ради № 49.3 від 22.11.2000 року. Крім того право власності позивачки на вищевказаний житловий будинок підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 8787475 від 29.10.2005 року, реєстраційний номер 12588848; копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного КП «Кам`янець-Подільським МБТІ», інвентарна справа № 4-1026; копією Витягу з Реєстру будівельної діяльності; копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 380954615 від 30.05.2024 року; копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-6807258192018 від 09.11.2018 року; актом № 151/02-21 від 27.02.2024 року, обстеження житлового будинку [PERSON] , складеним членами комісії Орининської сільської ради, в якому вказано, що [PERSON] не був зареєстрованим в спірному будинку і не проживає в ньому з 1990 року по даний час. В подальшому [PERSON] , знову була вимушена поїхати на заробітки в Італію, де перебуває по даний час, на підтвердження чого надала суду: договір про прийняття на роботу як домашнього працівника; копію трудового договору з якого вбачається, що погодинна заробітна плата позивачки складає 3,50 Євро, та контракт на проживання для роботи в домашньому господарстві. Пунктом 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Крім того, у разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбано. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 цього Кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, слід враховувати положення ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, якою встановлено презумпцію правомірності набуття права власності , яка означає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Outcome: approved