Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га, виділену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом після смерті матері, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням здійснити розгляд справи за їх відсутності; позивачка в своїй заяві просила позов задовольнити, представник відповідача в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін відповідно до положень ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 2,00 га, виділеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер ділянки 4823383300:04:000:0294, розташованої в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Жотвневого району Миколаївської області, а на тепер територія Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області. Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла також Воскресенська селищна територіальна громада, в складі якої і с. Михайло-Ларине та Михайло-Ларинська сільська рада, а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. За свого життя [PERSON] почала процедуру оформлення земельної ділянки у власність, зокрема розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 166-р від 07 квітня 2011 року громадянам було надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою на земельні ділянки у власність із земель колишнього радгоспу Гвардія Ілліча в межах територія Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, зокрема й [PERSON] (№ 40), площа ділянки 2,00 га. За її заявою ТОВ Престиж-Ленд було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, з виготовлення кадастрового плану та присвоєнням кадастрового номеру 4823383300:04:000:0294. В той же час за свого життя вона не встигла отримати затвердження розробленого проекту та державний акт про право власності на земелю. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповіту [PERSON] не встановлено, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Позивачка є її дочкою, тому має право на спадщину в порядку спадкування за законом (ст. 1261 ЦК України) Відповідно до відповіді Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 15 листопада 2024 року спадкова справа після її смерті не заводилася. Інших спадкоємців після її смерті судом не встановлено. В той же час у нотаріальному оформленні спадщини на землю їй заважає відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що нотаріус перевіряє коло спадкоємців, факт прийняття спадщини, наявність документів на майно, а за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Як було зазначено, при оформленні права власності на земельну ділянку правовстановлюючий документ [PERSON] не встигла оформити. Однак це не скасовує її права на земельну ділянку, оскільки за її життя було прийнято рішення про передачу ділянки їй у власність і розроблена технічна документація про її відведення в натурі на місцевості з присвоєнням кадастрового номеру. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка площею 2,00 га за життя була передана у власність [PERSON] і після її смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахування встановлених зазначених обставин, повинна відійти спадкоємцям за законом, тобто позивачці в справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування. Враховуючи викладене,

Outcome: approved