Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Солом?янський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Солом?янський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. 11 листопада 2024 року представник позивача Цибіков О. О. через систему «Електронний суд» направив до суду заяву, про ухвалення додаткового рішення, в якому він просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 листопада 2024 року справу передано судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 18 листопада 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року заяву прийнято та призначено судове засідання. 25 листопада 2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» направив до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та заперечення по суті заяви. У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з надання правничої допомоги просив відмовити з підстав, викладених у клопотанні; у випадку, якщо суд дійде висновку про задоволення заяви, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача у судове засідання з`явилась, підтримала свої доводи, викладені у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають поділу між сторонми, просила у задоволенні заяви адвоката Цибікова О.О. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з надання правничої допомоги відмовити, а у випадку якщо суд дійде висновку про задоволення заяви, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Треті особи, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Оскільки позов було задоволено в повному обсязі, однак, судом не вирішено питання про судові витрати, суд дійшов про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Солом?янський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частини 1 - 3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 25 січня 2024 року, укладений між адвокатом Цибіковим О. О. та [PERSON] , Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 25 сячня 2024 року, копію ордера, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі послуг від 01 серпня 2024 року, копію квитанції №102827662 від 13 лютого 2024 року з найменуванням платника [PERSON] в розмірі 2 500 грн., копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 309 від 02 квітня 2024 року з найменуванням платника [PERSON] в розмірі 2 500 грн., копію квитанції № 6876-2616-1154-1275 від 30 липня 2024 року з найменуванням відправника [PERSON] у розмірі 2 500 грн., рух коштів по рахунку НПД. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21). Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 7 500 грн. 00 коп. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням суми заборгованості, яка була вказана в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса та становить 27 903 грн. 38 коп., а також заперечень відповідача, суд вважає можливим зменшити розмір витрат за надання правової допомоги та стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 3 000 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial