Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ТОВ «ФК «ЕЙС»), в особі представника, звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 21 січня 2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №384279779 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, після чого 21.01.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000 грн на її банківську картку. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, та додаткові угоди №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, які продовжили строк дії договору. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 року до договору факторингу №30/1023-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47 052 грн. 17.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №17/07/2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47 052 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 47 052 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість по кредиту, 37 052 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №384279779 від 21.01.2023 року у розмірі 47 052 грн., судові витрати по сплаті судового збору в ромірі 2 422 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що зазначив у позовній заяві (а.с.7). Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.101, 105), у наданий судом строк та станом на 28.11.2024 року, відзив на позов не подала, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надала. У відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 січня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №384279779 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. (а.с.12-20) Згідно п.2.1 розділу 2. Предмет договору вказаного договору вбачається, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п.14.1. розділу 14. Інші умови договору, невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www/moneyveo.ua (а.с.11, 12, 12-20, 21- 44). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє грошове зобов`язання та 21 січня 2023 року перерахувало грошові кошти в розмірі 10 000 грн. на банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою №07_1/2024 та платіжним дорученням від 21.01.2023 року (а.с.45, 46-47). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.48-53). 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року та 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткові угоди до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якими продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.54-61). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги, яке вони мали до [PERSON] за кредитним договором №384279779 від 21 січня 2023 року, відповідно до якого загальна заборгованість становить 22 318 грн. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги №222 від 28 березня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.62-63). 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу № 30/1023-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.64-68). ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги, яке вони мали до [PERSON] за кредитним договором №384279779 від 21 січня 2023 року, відповідно до якого загальна заборгованість становить 37 052 грн. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги №2 від 20 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.69-70). 17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «ЕЙС» договір факторингу № 17/07/24, згідно з яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язався передати грошові кошти за плату. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною Договору (а.с.71-75, 78). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №17/07/24 від 17 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №384279779 від 21.01.2023 року, відповідно до якого загальна заборгованість становить 47 052 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року\~ (а.с.76-77). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №384279779 від 21.01.2023 року, станом на 19.08.2024 року, становить 47 052 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість по кредиту, 37 052 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунка, наданою ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с.83) За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 19.10.2021 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорювала договір про надання споживчого кредиту, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений проти її справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надала доказів того, що він договір не укладала, не отримувала грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконала умови договору та не надала доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що відповідач не погасила взятий нею кредит, не сплатила відсотків. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором від 21.01.2023 року, право вимоги за яким відступлено ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 47 052 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 37 052 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.10). Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.1, п.1 ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз`яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази. 26 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги №26/07/24-01 та Додаткова угода №4, згідно умов яких клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, зокрема у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] (а.с.84-87). Професійна правнича допомога позивачу надавалась адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (адвокатом Тараненком Артемом Ігоровичем на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 року) (а.с.89). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 року, підписаного сторонами Договору, витрати на правничу допомогу становлять 6 000 грн. (а.с.88). Суд врахувавши, що справа не відноситься до складної, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. Відповідно до ст.ст. 3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved