Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач 20.08.2024 року звернулась до суду з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на наступні обставини. З 14.02.2001 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народились діти: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , який вже набув повноліття. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, справа № 2-3870/11. З цього часу подружжя мешкає окремо. Діти залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , проте не зареєстровані за цією адресою. Дана квартира належить на праві приватної власності матері позивачки. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки батька. Син [PERSON] вступив до Дніпропетровського політехнічного коледжу, тому наявність місця його реєстрації є обов`язковою. На теперішній час [PERSON] звернувся до Відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Але йому було відмовлено через відсутність письмової згоди батька. Відповідач в добровільному порядку згоди не надав, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. На підставі викладеного вище, просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2024 року справуприйнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.23-24). Позивачка була повідомлена про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації ухвали про відкриття провадження. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про розгляд справи в суді, шляхом надсилання на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить конверт (а.с.27), який повернувся до суду, як не вручений, у зв`язку за закінченням терміну зберігання. 25.10.2024 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Виконавчий комітет Нікопольської міської ради повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, які були доставлено кур`єром суду на їх юридичну адресу, відзиву на позовну заяву на адресу суду не направили. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з 14.02.2001 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №69 (а.с.8). Від даного шлюбу у них народились діти: син - [PERSON] , який вже набув повноліття, та син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, рішення набуло законної сили 11.08.2011 року (а.с.9). Після припинення шлюбних відносин діти залишилась проживати разом з матір`ю. Позивач зареєстрована та мешкає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16.08.2024 року (а.с.14). Син [PERSON] за даною адресою не зареєстрований. [PERSON] звернувся до відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за вказаною вище адресою. Але йому було відмовлено, оскільки відсутня письмова згода батька (а.с.11). Відповідач [PERSON] в добровільному порядку дану згоду не надав, що змусило позивачку звернутись до суду з даним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вимогами статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років разом з одним з батьків, надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2020 року по справі № 711/1435/19 зроблено висновок про те, що у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень ст.. 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене вище, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн. за подання до суду позовної заяви (а.с.1).

Outcome: approved