Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 18.07.2024 надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за заявою №003-10731-100613 від 10.06.2013 у розмірі 51196,83 грн. Свій позов ТОВ "Профіт файненс" обґрунтовує тим, що 10.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-10731-100613 , згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 14900,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 02.06.2020 між ПАТ"Дельта Банк" та ТОВ "Профіт файненс" було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ "Профіт файненс" набуло права вимоги стягнення за кредитним договором №003-10731-100613 . Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 51196,83 грн., яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У 3 прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання остання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».\~За наведеного, ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8ст.128,ч.1ст.131 ЦПК\~України, вважається врученою. Крім того судом 29.10.2024 опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 23.09.2024. За наслідками судового засідання 23.09.2024 розгляд справи відкладено на 24.10.2024, про що судом постановлено відповідну ухвалу. У визначену судом дату (24.10.2024) судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Розгляд справи призначено на 26.11.2024. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2024 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`явила, а тому, враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024 АТ ""Профіт файненс" зареєстроване як юридична особа 08.08.2019, вид економічної діяльності, 64.99 - надання інших фінансових послуг (основний) (а.с.23-26). 10.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір (заяву) №003-10731-1000613, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 14900,00 грн. У відповідності до умов п. 2.3 -2.4 ч. 1 та п. 1.1. ч. 3 кредитного договору клієнту надано кредитні кошти строком на 50 місяців . Розмір процентної ставки 9,99 % річних. Відповідно до п. 3.1 ч. 3 кредитного договору клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 10 числа кожного місяця шляхом нарахування суми грошових коштів у сумі 886,00 грн у відповідності до графіку платежів на рахунок, відкритий відповідно до п. 2.7 ч. 2 кредитного договору (а.с. 6). Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви № 003-10731-1000613 від 10.06.2013, кінцевий строк повернення кредиту - 10.08.2017 (а.с.8). Згідно з копією заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 10.06.2013, відповідач просив здійснити надання кредитних коштів, відповідно до умов кредитного договору № 003-10731-1000613 від 10.06. 2013 сумі 14900, грн шляхом їх зарахування на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в ПАТ "КБ" Надра" відділення № [NUMBER] , з подальшим перерахуванням цих коштів на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в ПАТ "КБ "Надра" (а.с.14). Відповідно до копії документу №1 від 10.06.2013 ПАТ "КБ"Надра" перерахувало [PERSON] на рахунок № [NUMBER] суму у розмірі 14900 грн, згідно з умовами кредитного договору № 003-10731-1000613 від 10.06.2013 (а.с.15). Згідно з копією договору №2253/к від 02.06.2020 про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с.16-18). Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К, ПАТ "Дельта Банк" передало, а ТОВ "Профіт Файненс" прийняло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 003-10731-1000613 від 10.06.2013 на загальну суму 48670,93 грн., що складається з основної суми заборгованості по кредиту 10700,32 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 37970,61 грн (а.с.19). Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року, ТОВ "Профіт Файненс" перерахувало АТ "Дельта Банк" грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив (а.с.21). Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року, ТОВ "Профіт Файненс" перерахувало АТ "Дельта Банк" грошові кошти у розмірі 688200 грн за придбаний актив (а.с.22). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 10.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір (заяву) №003-10731-1000613 , відповідно до якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 14900,00 грн. У відповідності до умов п. 2.3 ч. 1 та п. 1.1. ч. 3 кредитного договору клієнту надано кредитні кошти строком на 50 місяців. 02.06.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Профіт Файненс" укладено договір №2253/К про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ "Профіт Файненс", відповідачем суду надано не було. Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ "Профіт Файненс" по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач отримав кредит у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ "Профіт Файненс" у розмірі 10700,32 грн, які фактично використані відповідачем з карткового рахунку та не повернуті банку. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 37970,61 грн., суд відмовляє, оскільки первинних бухгалтерських документів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку на підтвердження заборгованості, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків матеріали справи не містять, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Профіт Файненс". Стягнення вказаної заборгованості за кредитом не може ґрунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві, з яких, до того ж вбачається, що нарахування обумовлених кредитним договором суми процентів продовжувалось і після закінчення дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних від основної суми заборгованості за період з 20 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення кредиту та суми 3% річних від суми процентів за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення відсотків, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правильність застосування правила ч. 2 ст. 625 ЦК України при нарахуванні інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних на вимоги про повернення авансу підтверджені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). Згідно з розрахунком позивача зазначеного у позовній заяві до складу заборгованості [PERSON] входять, зокрема, сума 3% річних від основної суми заборгованості за період з 20 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення кредиту - 555,32 грн, сума 3% річних від суми процентів за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення відсотків 1970,58 грн. З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач звої зобов`язання за договором у визначений строк не виконала, відтак вимога про стягнення сум 3% річних, нарахованих на суму основного боргу є обґрунтованими. Що стосується розміру 3% річних, нарахованих на суму процентів за період з 20 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року, вказана вимога задоволенню не підлягає, позаяк є похідною від вимоги про стягнення процентів, в задоволенні якої судом відмовлено. Щодо витрат на професійну правову допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West\~Alliance\~Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Суд вважає, що витрати в розмірі 5000,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки в матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних робіт, з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідності. Доданий договір про надання правничої допомоги свідчить про те, що адвокатом було виконано роботу по складанню та поданню не одного позову від імені позивача, які є ідентичними та не потребують значного часу для вивчення матеріалів і складання позовної заяви. Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, і відповідач в процесі розгляду справи частково сплатити існуючу заборгованість, чим відновлено порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, враховуючи недотримання співмірності витрат на правничу допомогу, суд вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача понесені на правничу допомогу до суми 3000,00 грн, яка відповідатиме принципу розумності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове погашення заборгованості відповідачем після відкриття провадження у справі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за вказаним позовом, в порядку положень ст. 141 ЦПК України, підлягаю відшкодуванню за рахунок відповідача. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 665,71 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.11,\~207,\~526,\~629,\~634,\~638,\~1054,\~ЦК України,\~

Outcome: partial