Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк», Банк), в якому просить суд з урахуванням заяви про зміну предмету позову зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахованих ним штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом на картковому рахунку позивача [NUMBER] у розмірі 15000 грн; - стягнути на користь позивача з відповідача неправомірно утримані ним з карткового рахунку позивача [NUMBER] штрафні санкції, пеню, а також проценти за користування кредитом на картковому рахунку позивача [NUMBER] у розмірі 15000 грн. В обґрунтування позову вказує, що Банк незаконно списав відсотки як військовослужбовцю за користування кредитними коштами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року заяву [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів залишено без руху. 16.08.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/17785/22-ц за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 22.08.2022 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 22.08.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. 29.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до зміст якого останній заперечує проти вимог позову, просить відмовити у задоволенні. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 07.05.2024 року судом прийнято до спільного розгляду заяву про зміну предмету позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва занесеною до протоколу судового засідання від 03.12.2024 року судом відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів. У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, разом з тим, подала заяву без участі представника відповідача, проти позову заперечує в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, при цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Належному способу захисту такого інтересу відповідає вимога про визнання відсутності права першої особи (і кореспондуючого обов`язку другої) на підстав пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності Позивачу можливості захисту його права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України). Так, згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18- 112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Крім того Національний банк листом від 28.02.2019 N018-0007/11663 надіслав банкам України для використання у роботі лист Міністерства оборони України від 01.02.2019 N0321/722, яким надані роз`яснення стосовно видів документів для отримання військовослужбовцями пільг, встановлених пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців. Згідно вищезазначених листів, документами, які підтверджують призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є: - військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або; - довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів -витяг із наказу, або; - довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Вказана позиція закріплена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №199/3051/14 від 15 липня 2020 року. Так, відповідно до матеріалів справи позивачем не надано суду документів, що підтверджують виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період, а подані довідки лише засвідчують проходження ним військової служби в Управлінні державної охорони України. Відповідно до змісту відзиву, позивач у своїх зверненнях до Банку не надав навіть копії військового квитка. Крім того, у своїй вимозі позивач просить здійснити перерахунок нарахованих ним штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом на картковому рахунку та стягнути неправомірно утримані відповідачем з карткового рахунку позивача штрафні санкції, пеню, а також проценти за користування кредитом, однак з вказаних вимог не вбачається за який саме період позивач просить задовольнити вимоги, до того ж останнім не надано суду розрахунку сум до стягнення. Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed