Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. 15.07.2024 адвокат Касьян М.С. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану відпустку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з 07.12.2022 року по 20.02.2024 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дієса», звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закриттям магазину. Проте, в день звільнення, в порушення вимог, передбачених ч.1 ст.116 КЗпП України, відповідач не видав позивачу письмове повідомлення про нараховані суми заробітної плати та не провів повний розрахунок і не виплатив заборгованість по зарплаті за грудень 2023 року, січень та лютий 2024 року та компенсацію за 19 днів невикористаної щорічної основної відпустки. На численні звернення позивача з проханням надати довідку про заборгованість по заробітній платі та здійснити розрахунок підприємство жодним чином не реагує, тому при здійсненні розрахунку заборгованості взято до уваги середній заробіток [PERSON] за останні два місяці, які передували припиненню виплат позивачу заробітної плати. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати та компенсацію за 19 невикористаних календарних днів відпустки у загальному розмірі 56927,03 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати. Процесуальні дії у справі. 15.07.2024 позовна заява отримана судом. 22.07.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 19.11.2024 відповідачем надано документи на виконання ухвали суду про витребування доказів. \~ \~ \~ \~ Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.5 ст.279 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. В період з 07 грудня 2022 року по 20 лютого 2024 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дієса» - з 07.12.2022 займав посаду продавця-консультанта філії 2 Департаменту з роздрібної торгівлі, а з 01.10.2023 переведений на посаду продавця-консультанта Департаменту з роздрібної торгівлі (а.с.10-11). 20 лютого 2024 року наказом №Z00/19/02/005 від 20.02.2024 року [PERSON] було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.12). У наказі міститься зазначення про належну йому виплату компенсації за 16 днів щорічної основної відпустки, право на які виникло до 31 грудня 2023 року, та компенсації за 3 дні щорічної основної відпустки, право на які виникло з 01 січня 2024 року до дати звільнення. Відповідно до довідки №Z0000000060 від 06.02.2024 дохід позивача за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 склав 203864,58 грн. (без утримання податків). Позивачем надано виписку по його картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» за період 01.02.2023 по 20.02.2024, з якої вбачається, що відповідачем за даний період було частково зараховано заробітну плату за грудень 2023 року - лютий 2024 року в сумі 533,70 грн. (а.с. 14-16). Згідно довідки за формою ОК-5, виданої на ім`я позивача, останні перерахування відповідачем страхових внесків здійснені відповідачем у червені 2023 року (а.с.17). Відповідно до розрахункових листів відносно позивача [PERSON] , наданих суду ТОВ «Дієса» 19.11.2024 на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.38-39), вбачається, що останньому було нараховано: - за грудень 2023 року 13039,85 грн. (місячна премія 6339,85 грн. та оклад по годинах (21 день/168 годин) - 6700,00 грн.). Борг за ТОВ «Дієса» на початок місяця 39354,18 грн., утримано податків й зборів на суму 2542,77 грн., борг на кінець місяця - 49851,26 грн.; - за січень 2024 року 6276,94 грн. (оклад по годинах (15 днів/120 годин) - 4630,43 грн. та оплата простою (не з вини працівника) за 8 днів/64 години - 1646,51 грн.). Борг за ТОВ «Дієса» на початок місяця 49851,26 грн., утримано податків й зборів на суму 1224,00 грн., проведено виплат на суму 25051,59 грн., борг на кінець місяця - 29852,61 грн.; - за лютий 2024 року 14308,91 грн., з яких за 14 днів/112 годин простою нараховано 3155,43 грн., а також нараховано 11153,48 грн. компенсації за невикористані 19 днів відпустки. Борг за ТОВ «Дієса» на початок місяця 29852,61 грн., утримано податків й зборів на суму 2790,23 грн., проведено виплат на суму 14302,59 грн., борг на кінець місяця - 27068,70 грн.; - станом на березень 2024 року борг за підприємством становить 27068,70 грн. (без утримань та виплат). З Розрахунку середнього заробітку, наданого ТОВ "Дієса" вбачається, що середньогодинний заробіток (по робочим годинам) за період грудень 2023 року - січень 2024 року становить 61,36. У грудні 2023 року позивачем відпрацьовано 21 день/168 годин, нараховано дохід 13039,85 грн., а у січні 2024 року - 15 днів/120 годин, нараховано дохід 4630,43 грн. (а.с.40). Після надходження розрахункових листів та розрахунку середнього заробітку, позивачем позовні вимоги не уточнені, належні та допустимі докази існування заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у визначеному ним розмірі 56927,03 грн. - суду не надані, як і виписки з карткового рахунку у період з лютого 2024 року по листопад 2024 року на спростування отримання виплат від ТОВ "Дієса". За таких обставин, суд не бере до уваги наданий представником позивача розрахунок боргу відповідача перед [PERSON] за січень-лютий 2024 року та за 19 днів невикористаної щорічної основної відпустки на загальну суму 44420,88 грн., оскільки даний розмір спростовується наявними матеріалами справи. Таким чином, у ТОВ "Дієса" перед [PERSON] утворилась заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 27068,70 гривень. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють трудові відносини. Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону та ст. 97 КЗпП України суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку (стаття 15 Закону України «Про оплату праці»). Згідно вимог статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 статті 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки". Частиною 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" визначено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до висновку, що ТОВ «Дієса», як роботодавець, не виконало свого обов`язку перед [PERSON] з проведення розрахунку в день його звільнення з виплати боргу по зарплаті та грошової компенсація за не використані ним дні щорічної відпустки. За відсутності доказів проведення оплати відповідачем позивачу встановленої судом суми боргу в розмірі 27068,70 грн., визнану представником ТОВ «Дієса», суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Дієса» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок боргу із зарплати та компенсації за невикористані дні відпустки в загальному розмірі 27068,70 грн. без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави підлягає у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial