Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Посилаючись на те, що сторони спільне господарство не ведуть і мають намір розірвати шлюб, відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу, а сама вона не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років і не має джерел доходу, окрім соціальних виплат, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Южноукраїнського міського\~суду Миколаївської\~області від 07.11.2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі частки всіх видів доходу на підстві судового наказу. зазначив. що офіційно працевлаштований в АТ НАЕК «Енергоатом», у зв`язку з чим проживає та винаймає житло у м.Київ і має пов`язані з цим значні фінансові витрати. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.3). Малолітня дитина проживає разом з позивачем, що не оспорювалось сторонами та підтверджується матеріалами справи (а.с.9). Також в судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами, що відповідач [PERSON] на підставі судового наказу, виданого Південноукраїнським міським судом Миколаївської області 07.11.2024 року №473/1855/24, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст.\~84\~СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 750/9224/16-ц. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх доходів, має додаткові витрати на проживання, а позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати і утримувати себе. При цьому, суд враховує матеріальний стан, стан здоров`я відповідача, наявність інших осіб на утриманні, так як при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість надання такої допомоги чоловіком, а також те, що стягнення з відповідача аліментів на дружину по даній справі буде носити обмежений у часі період та є обов`язком чоловіка по допомозі дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною, яка не досягла трирічного віку. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню частково (з урахування наявності судового наказу про стягнення аліментів на дитину) в розмірі 1/6 частки доходів, зважаючи на відсутність доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі та часткове визнання відповідачем позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, але сплатила його, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial