Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

11 червня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачкою [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4815579 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн. строком на 14 днів, шляхом зарахування коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , із зобов`язанням повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами зі зниженою процентною ставкою 1,805 % в день. 09 жовтня 2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 2907 грн. та строк кредиту їй було продовжено ще на 14 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. В подальшому відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала. Станом на 23 жовтня 2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів поспіль. 21 червня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором у розмірі 29760 грн., яка складається з суми кредиту у розмірі 10000 грн. та суми процентів за користування кредитом 19760 грн. В подальшому, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 11 червня 2024 року її заборгованість за кредитним договором становить 40287 грн. 01 коп., з яких: 10000 грн. заборгованість з суми кредиту, 19760 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом. Крім того, нараховані інфляційні втрати, які становлять 8451 грн. 84 коп. та 3% річних 2075 грн. 17 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором, інфляційні втрати та 3% річних. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень.\~ Ухвалою суду\~від 12\~серпня 2024\~року за\~клопотанням представника\~позивача було\~витребувано у\~АТ КБ\~«Приватбанк» інформацію\~щодо належності\~платіжної картки\~№ [NUMBER] \~ [PERSON] \~та підтвердження\~факту зарахування\~23\~вересня 2021\~року на\~вказану платіжну\~картку банком-емітентом\~якої є\~АТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 10000 грн. від ТОВ «Авентус Україна». 15 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь на вказану ухвалу. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що справу просить розглядати без участі позивача. Відповідачка, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» з одного боку та відповідачкою [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4815579 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 грн. з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день строком на 14 днів, з можливістю подальшої пролонгації відповідно до п. 4.2, 4.3 Договору (а.с. 36-47). Листом ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий дім» від 29 червня 2022 року вих. № 2047 підтверджується операція про відправлення грошових коштів 23 вересня 2021 року в сумі 10000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 69-70). 09 жовтня 2021 року відповідачці було направлено повідомлення про автопролонгацію строку кредитного договору через порушення строків повернення оплати кредитної заборгованості (а.с. 33, 53). 21 червня 2022 року за договором факторингу № 21-06/2022 ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», що підтверджується вказаним договором факторингу та витягом з реєстру боржників від 21 червня 2022 року (а.с. 55, 83-91). З розрахунку заборгованості за договором № 4815579 від 23 вересня 2021 року вбачається, що станом на 11 червня 2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» становить 29760 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість з суми кредиту, 19760 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 18-30). Крім того, згідно з розрахунком інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по квітень 2024 року становлять 8451 грн. 84 коп., 3% річних за період з 22 січня 2022 року по 20 травня 2024 року (848 календарні дні) становлять 2075 грн. 17 коп. (а.с. 10, 11), які позивач просить стягнути з відповідачки. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129 цс16 від 19 жовтня 2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору, взяті на себе зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, з урахуванням встановленого індексу інфляції за вказаний вище період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Також відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 07 травня 2024 року (а.с. 1) та 10000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується договором № 07/07-2022 про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року, звітом від 20 травня 2024 року про надання правничої допомоги згідно вказаного договору, платіжною інструкцією в національній валюті від 20 травня 2024 року № 4935 про сплату адвокатських послуг (а.с. 58, 77-80, 125). На підставі викладеного,

Outcome: approved