Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] . Позов обґрунтовано неналежним ставленням батьків до виконання батьківських обов`язків та іншими обставинами, що мають істотне значення, а також положеннями ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статей 150, 164, 165, 166, 167, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю». Відповідачі відзиву на позов не надавали. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 26.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 28.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надавали. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.2009 року. 27.09.2023 року о 18:00 годині неповнолітній [PERSON] , [INFO] , знаходився за адресою: [ADDRESS] , та розпивав пиво «Гараж» зі скляної пляшки ємністю 0,5 л., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП у віці від 14 до 16 років. Батьки ухилились від покладених на них обов`язків щодо забезпечення необхідних умов щодо виховання свого неповнолітнього сина. За вказаною подією на [PERSON] складений адміністративний протокол за ч. 3 ст. 184 КУпАП (серії ВАВ № 888388 від 10.10.2023) та матеріали направлені до суду (справа № 334/9683/23) (накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.). 27.10.2023 року о 18:30 годині [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] знаходилися за адресою: [ADDRESS] та розпивали пиво «Чернігівське» з пластикової пляшки ємністю 1 л., яке мати купила за власні кошти для того, щоб вжити його з сином, чим довела підлітка до стану алкогольного сп`яніння та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 180 КУпАП. На жінку складено адміністративний протокол (серії ГАБІ № 728394 від 27.11.2023) та матеріали направлені до суду. 02.11.2023 року о 00.05 відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку неповнолітнього [PERSON] доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР на повне державне забезпечення до вирішення його подальшої долі. Дитина виявлена в комендантську годину на вулиці без догляду дорослих. Співробітниками УПП в Запорізькій області були проведені дії щодо повернення дитини в родину, але батьки хлопця, за місцем свого проживання перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, розмовляти відмовлялися, забрати свого сина не змогли, на контакт зі співробітниками поліції не шли. З моменту влаштування дитини на повне державне забезпечення батьки неповнолітнього жодного разу не зверталися до органу опіки та піклування або медичного закладу з питанням повернення сина в родину. Відносно [PERSON] 27.11.2023 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (серії ВАВ № 889591 від 27.11.2023) та матеріали направлені до суду (справа № 334/11046/23) (накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 850 грн.). Відповідно до характеристики на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наданої КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг»» ЗОР учень навчався за програмою для дітей з порушенням інтелектуального розвитку. Словниковий запас нижче вікової норми, за час навчання показав низький рівень засвоєння знань. Батьки не цікавляться навчальним процесом дитини, не приймають достатньої участі в його вихованні. На зв`язок з класним керівником не виходять, ігнорують телефонні дзвінки. Батьки не створили умов для навчання дитини вдома. Згідно з актом обстеження умов проживання складеним адміністрацією навчального закладу умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в квартирі брудно, захаращено мотлохом та брудними речами. Фактично неповнолітній [PERSON] , [INFO] , станом на 06.12.2023 року мав не атестацію по всім предметам. Внаслідок введення воєнного стану в Україні та у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю діти були евакуйовані в безпечні місця. Службою була досягнута домовленість про влаштування неповнолітнього в заклад соціального захисту міста Львів притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, буд. 17-в. На даний час [PERSON] отримує усі послуги з соціально-психологічної реабілітації, необхідну медичну та юридичну допомогу. З моменту вилучення дитини з родини жоден з батьків не звертався до органу опіки та піклування щодо його повернення. Так само не цікавились його життям. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 вищевказаної постанови Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною восьмою статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідачі не створили належних умов для проживання та виховання дітей. З часу їх влаштування у дитячий будинок не вчиняли дій направлених на повернення дітей до себе додому. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved