Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12.03.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №62. 01.11.2024 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час сторонам для подання заяв по суті. Відзиву відповідачем надано не було. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 12.03.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Відносини позивача з відповідачем не склались, оскільки останній зловживає спиртними напоями та піднімає руку на дружину та дітей, подальше спільне проживання неможливо. Від вказаного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5, 7, 9). Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дітей відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у ході судового розгляду не скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, щодо повернення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved