Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач-Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.01.2022 , рішення виконкому Харківської міської ради від 14.04.2021 дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від батьків, влаштовано до Обласного будинку дитини №2. Над малолітнім рішенням виконкому Харківської міської ради від 21.02.2024 встановлено опіку, призначено опікуном [PERSON] Дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування рішенням виконкому ХМР 29.06.2022. У 2023 р. відповідач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовом про повернення раніше відібраної дитини, але через неявку позивача неодноразово в судове засідання позов залишено без розгляду. Мати дитини [PERSON] вживає алкоголь зі шкідливими наслідками, знаходилась у 2021 на стаціонарному лікуванні, не надала документів щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини і створення нею необхідних умов для належного життя, навчання, розвитку сина, була позбавлена батьківських прав у 2021 році відносно [PERSON] , 2008 року народження і [PERSON] , 2009 року народження. Батько [PERSON] неодноразово судимий, має синдром алкогольної залежності, в сім ї постійно відбувались сварки, відповідач бив дружину у присутності дитини, неодноразово сусіди викликали поліцію ( тільки з січня по березень 2021- 7 разів). Наразі [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, дитиною не цікавиться, свої батьківські обов`язки свідомо не виконує.Позбавлення батьківських прав відповідачів надає можливість дитині проживати та виховуватися в умовах належного рівня задоволення їх індивідуальних потреб відповідно до віку, стану здоров`я, що є способом захисту прав малолітнього у вигляді сталого припинення дій, що порушували його права та законні інтереси. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. Відповідач [PERSON] копію позовної заяви з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав в місцях позбавлення волі, проти позову заперечує без пояснення причин, відзиву на позов або заперечень не подав, про бажання приймати участь в судовому засіданні не заявив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 15.04.2021 Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, малолітній [PERSON] зареєстрований разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , мати дитини зареєстрована в буд. [ADDRESS] ( а.с. 6,8-10). Малолітнього [PERSON] , [INFO] , рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.04.2021 № 239 негайно відібрано у батьків та доручено Службі у справах дітей по Новобаварському району тимчасово влаштувати дитину до закладу для дітей відповідно до віку та стану здоров`я, звернутися до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав ( а.с. 11). Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.01.2022 задоволені позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків, передано дитину органам опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району для подальшого влаштування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.02.2024 № 44 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , призначено [PERSON] опікуном. Дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування ( а.с. 12-16). Судом встановлено, що у січня 2023 [PERSON] в особі представника звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою про повернення позивачу на виховання малолітнього сина [PERSON] , 2020 р. народження.Ухвалою суду від 20.02.2024 позовна заява залишена без розгляду через неодноразову неявку ( 10 разів) позивача та/або представника у судові засідання ( а.с. 17-19). Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.05.2021 задоволені позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .При цьому, відповідач повністю визнала позовні вимоги ( а.с. 21-22). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають на обліку у Харківському обласному наркологічному диспансері з діагнозом синдром алкогольної залежності, пройшли стаціонарне лікування у 2021 році , відповідач неодноразово судимий,притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в родині, з травня 2021 року відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкові від 05.08.2021 за ч. 3 ст. 186, ч.1 ст. 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. [PERSON] 09.02.2021 пішла від [PERSON] , покинувши немовля 7 місяців- [PERSON] , 2020 року народження, місце її перебування невідомо (а.с. 20,23-30). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Тлумачення пунктів 2, 3, 4 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mаmchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Суд вважає, що матеріалами справи доведене винне свідоме нехтування [PERSON] і [PERSON] своїми батьківськими обов`язками відносно малолітнього сина [PERSON] , 2020 року народження, зловживання спиртними напоями, самоусунення від виховання та утримання дитини, яку фактично батьки покинули у семимісячному віці, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Виходячи з приписів ст.ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: approved