Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в сукупному розмірі 103\~039 грн. 7 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2010 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що батько, відповідач по справі, фактично самоусунувся від виховання, забезпечення дитини та необхідності виконувати обов`язок утримання дитини, позивачка була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2015 року на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як відповідач в добровільному порядку відмовився сплачувати аліменти на утримання дитини, позивачка була вимушена звернутися до Васильківського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового виконання судового рішення, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження № 46926507, виданою 19.03.2015 року. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Зокрема, [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету. Вартість навчання коштує 32\~000,00 грн. за 1 рік. Протягом 5 років вартість навчання за весь період навчання буде складати 128\~000,00 грн. Позивач, з метою забезпечення навчання дитини, просить профінансувати додаткові витрати освітніх послуг наперед. Крім того, донька має проблеми із зором, тому позивач звернулась до лікаря для дитячої діагностики зору та придбати лінзи, обідкову оправу, що в загальній сумі коштувало 4\~794 грн. Також у серпні 2023 року для доньки було придбано ліжко та ортопедичний матрац на загальну суму 19\~717,00 грн. Для забезпечення навчання позивачка придбала доньці смартфон, мікрофон до ноутбуку та іншу техніку, щоб дитина мала змогу навчатися онлайн. Такі витрати склали 19\~231 грн. Крім того, позивачка витрачає достатньо велику кількість коштів на придбавання сезонного одягу для дитини, оскільки дитина ще підліток та продовжує рости, тому тільки за останні півроку [PERSON] витратила 34\~336,15 грн. Всього позивачка витратила 110\~078,15 грн. додаткових витрат на утримання дитини, що були викликані особливими обставинами, розвитком здібностей, хворобою та особливостями навчання дитини та планує ще витратити 96\~000,00 грн. на продовження навчання дитини в університеті. Половину усіх витрат підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 32-33). На виконання вимог ухвали до суду 22.07.2024 року було подано клопотання про усунення недоліків. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 39). [PERSON] , \~ \~ \~ \~який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повертаються з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 49-50, 55), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутністю відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимогст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.05.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 11). 27.03.2013 року позивач зареєструвала шлюб, після якого прізвище позивача змінилось з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2015 року у справі 3362/5483/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2014 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття (а.с.13). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2019 року у справі №362/5328/18 змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 600 грн. на 1/3 частку заробітку (доходу) батька, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.14). Постановою державного виконавця органу ДВС Васильківського управління юстиції від 19.03.2015 року відкрито виконавче провадження №46926507 з виконання виконавчого листа №362/5483, виданого 29.01.2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 600,00 грн. на користь [PERSON] щомісячно (а.с. 15). Відповідно до довідки від 30.04.2024 №1422/12, [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення Факультету лінвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року (а.с. 16). Загальна вартість навчання освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладання договору становить 128\~000,00 грн. Вартість навчання за 1 навчальний рік становить 32\~000,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до квитанції від 18.08.2023, 22.01.2024 позивачем сплачено вартість навчальних послуг за [PERSON] на загальну суму 32\~000,00 грн. (а.с. 18). 24.10.2022 року відповідно до товарного чеку №В1-о3-0006142, №В1-о3-0006141, для [PERSON] придбано лінзи, обідкову оправу, проведено діагностику зору, що в загальному розмірі коштувало 4\~794,00 грн. (2\~550,00 грн. +2\~342,00 грн.) (а.с. 19). Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №2585 від 28.09.2023, позивач придбала топер Сосоs за ціною 5\~217, 00 грн. 09.08.2023 року [PERSON] придбала диван омегу з доставкою на загальну суму 14\~500,00 грн. (а.с. 20). Відповідно до службових чеків позивачем придбано: 24.01.2024 року - кріплення для телевізорів за 4\~801,00 грн.; 10.01.2024 року - мікрофон за 2698,00 грн.; 22.11.2023 року - смарт годинник за 2\~204,00 грн.; 09.02.2024 року смартфон Galaxy за 8\~579,00 грн.; 14.01.2024 року сумка для ноутбука за 949,00 грн. (а.с. 21-22). Також позивачем додано фіскальні чеки з придбання жіночого одягу (футболка, кепка, взуття, костюму, куртка, майка, шуба, жилет, блуза, сукня, штани та інше ) (а.с.23-27). Відповідно до довідки депутата Васильківської міської ради VIII скликання від 19.07.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зістаттею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами частини першої\~статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої\~статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад,\~музичного інструменту або спортивного спорядження\~тощо),\~витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд\~довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування\~виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, позивачкою [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів та не наведено особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, на дитину, а саме на: навчання, придбання ліжка, матраца, смартфона, мікрофона до ноутбуку, смарт годинника, кріплення для телевізора, сумку для ноутбука, смартфона, витрат на придбання одягу. Такі витрати не можна вважати додатковими витратами, оскільки вони не викликані особливими обставинами, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дітей чи схильність до занять дітей певним видом спорту. Вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дітей до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дітей. Зазначені витрати покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів. Тому у стягненні цих витрат належить відмовити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За матеріалами справи, 24.10.2022 року відповідно до товарного чеку №В1-о3-0006142, №В1-о3-0006141, для [PERSON] позивачем було придбано лінзи, обідкову оправу, проведено діагностику зору, що в загальному розмірі коштувало 4\~794,00 грн. (2\~550,00 грн. +2\~342,00 грн.) (а.с. 19). Виходячи зі змісту положень\~статті 185 СК України, можна дійти висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд встановлює реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов та їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, то суду необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини, підтвердити витрати. Або ж якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Отже, враховуючи наведе, суд приймає до уваги витрат позивача щодо придбання лінз, обідкову оправу, проведення діагностики зору, на загальну суму 4\~794,00 грн., оскільки дані витрати проводились щодо здоров`я дитини. Згідно ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих сторонами доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивачки витратb, пов`язані зі здоров`ям дитини, а саме проведення діагностики зору, придбання лінз, оправи, що становить 4794 грн. Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки судом позов задоволено частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 451, 33 грн. на користь держави, так як позивачка за даною категорією справи, відповідно до\~Закону «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial