Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 467200-КС-001 про надання кредиту від 04.06.2023 року, що становить 32 260,80 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20 760,80 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 467200-КС-001 про надання кредиту , шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 04.06.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 467200-КС-001 про надання кредиту. 04.06.2023 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467200-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5607, на номер телефону [NUMBER] , котрий боржником було введено/відправлено. Позивач зазначає, що таким чином, 04.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 467200-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.16395 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Відповідно до пункту 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п.5.1. правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 02.10.2024 року утворилась заборгованість за договором № 467200-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 32 260,80 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20 760,80 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 грн. Щодо дійсності укладеного договору в електронній формі та підписання його позичальником позивач в позовній заяві зазначає, що [PERSON] , через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно- телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил). ТОВ «БІЗПОЗИКА» 04.06.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір № 467200-КС-001 про надання кредиту. Відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір 04.06.2023 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467200-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-5607, (направленого Позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно з п.п. 4.4.4. Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок [NUMBER] належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Щодо підстав включення комісії за надання кредиту до умов кредитного договору представник позивача у позові зазначає, що на виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Представник позивача зазначає, що встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. відкрито провадження по справі, задоволено клопотання про витребування доказів, ухвалено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.11.2024 року згідно розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави №1183 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Головуючою суддею по справі визначено Черняєву Т.М. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.11.2024 року справу прийнято до провадження . 20.11.2024 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , у якому зазначає про те, що позивач не надає суду доказів підписання договору відповідачем у розумінні ст., 207,208 ЦК України або з використанням відповідачем електронно цифрового підпису. Відповідач [PERSON] зазначає, що вона не погоджується з доводами позовної заяви про законність стягнення з неї процентів за користування кредитом в заявленому розмірі. Визначаючи предмет договору від 04.06.2023 року №467200-КС-001 про надання кредиту, п. 3.2.3 сторони обумовили сукупну вартість кредиту лише в розмірі 20250грн., яка включає 10000 грн. суми кредиту та 9540 грн. процентів за користування кредитними коштами. Термін повернення кредитних коштів (заявлений строк користування кредитом) складав 14 тижнів до 24.09.2023 р. 25.11.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача - Виноградова Ю.Е. в яких він прохав поновити позивачу строк для подання доказів у справі та долучити ці додаткові пояснення разом з усіма додатками до матеріалів справи, врахувати при розгляді справі викладену у цих додаткових поясненнях та додатках до них інформацію, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду в прохальній частині позовної заяви прохав здійснювати розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове за сідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду. Представник відповідача - адвокат Жарін М.А. у судовому засіданні позовні вимоги нвизнав частково. Не заперечував проти стягнення із відповідачки на користь позивача 19540 грн, які було узгоджено за кредитним договором та судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. У іншій частині просив відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 467200-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Вказані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до п. 2.1 Договору про надання кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Строк на який надається кредит: 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: 2,0000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16395000, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. За п.2.5 визначено комісію за надання кредиту: 1500,00 грн. Термін дії договору: до 24.09.2023 року (п.2.7 договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 21040,00 грн. Згідно п.2.9 орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12297,45 процентів. Дата повернення кредиту 24.09.2023 року, відповідно до п.2.11 договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). [PERSON] , належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, та станом на 02.10.2024 року утворилась заборгованість за договором № 467200-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 32 260,80 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20 760,80 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 грн. (згідно розрахунку позивача). Із вказаним розрахунком відповідачка та її представник частково не погоджуються. Так, відповідачка не заперечує щодо наявності у неї заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн. та відсотків за користування у сумі 9540,00 грн, які були обраховані при укладенні договору. Наявність іншої заборгованості заперечує. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1, 3 ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1 ст.1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22Закону України «Про захистправ споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що "у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Так, за змістом кредитного договору визначається фактично три строки, в межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів (п.п.2.1, 2.7., 2.11 договору). Отже, спірні умови слід трактувати на користь споживача та брати до уваги строк кредитування визначений у 14 тижнів та відповідної ціни кредиту у розмірі 19540 грн, які первинно узгоджувалися сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у раз пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 1500 грн, то суд зазначає таке. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 від 13.07.2022 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п.32.8 постанови у справі №496/3134/19). Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню та із відповідачки підлягають стягненню початково погоджена сума за договором 19540, 00 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 9540,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Розподіл судових витрат здійснюється на підставі п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1467,25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial