Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.11.2019 року відповідач ознайомившись з умовами кредитування та підписавши Паспорт споживчого кредиту, анкету та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, погодив наступні умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50000 грн.; тип кредитної картки картка «Універсальна»; строк кредитування 20 років; процентна ставка 43,2% річних. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку типу «Універсальна» зі строком дії до 04/23. В процесі користування рахунком відбулась зміна процентної ставки до 42% річних. В подальшому відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 40341 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 32952 грн. 58 коп. та заборгованості по процентам в сумі 7388 грн. 84 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені по справі витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В наданому клопотанні просив розглядати справу в спрощеному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Постановою Правління НБУ України №151 від 13.12.2019 року було затверджено «Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (далі Положення). Пунктами 1,2 вказаного Положення передбачено, що це Положення розроблено відповідно до\~Цивільного кодексу України, Законів України\~«Про Національний банк України», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та документообіг»\~і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. Це Положення є актом цивільного законодавства, дія якого поширюється на відносини, що виникають між клієнтами банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг. Згідно термінів наведених в п.3 Положення: 1) електронний сенсорний пристрій - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис; 2) клієнт банку - фізична особа, яка отримує або має намір отримати банківські та/або фінансові послуги, не пов`язані з підприємницькою діяльністю; 5) цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Пунктами 6 та 7 Положення передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк зобов`язаний ознайомити клієнта банку з текстом документа, перед його підписанням цифровим власноручним підписом. Технологія створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, повинна забезпечувати гарантії того, що клієнт підписав саме той документ, з текстом якого він ознайомився (п.11 Положення). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.11.2019 року відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву, Паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказані документи були підписані відповідачем власноруч на планшеті, що прирівнюється до цифрового власноручного підпису відповідно до наведених вище положень постанови Правління НБУ України №151 від 13.12.2019 року. На підставі заяви відповідача було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку типу «Універсальна», зі строком дії до 04/23, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому було збільшено до 33000 грн. Як зазначив позивач, вбачається з розрахунку заборгованості та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 40341 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 32952 грн. 58 коп. та заборгованості по процентам в сумі 7388 грн. 84 коп. З урахуванням встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному вище розмірі, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судового збору в сумі 2422 грн. 20 коп.

Outcome: approved