Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

представник позивача адвокат Лєлєкова В.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 5\~549,86 гривень за спожиту електричну енергію. Позов обґрунтовує тим, що до 01.01.2019 ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору про користування електричною енергією від 13.07.2010 та відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2016 відповідач продав вказану квартиру [PERSON] . Місце реєстрації відповідача не відомо. Під час розгляду справи № 334/1621/21 про стягнення зі [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в період з 01.01.2016 по 01.01.2019 Херсонським міським судом Херсонської області встановлено, що відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з 25.04.2018, а [PERSON] отримав у фактичне володіння вказану квартиру з 25.04.2018. Особовий рахунок відповідач на себе не переоформив, не повідомив позивача про зміну права власності на квартиру та її звільнення. Місце реєстрації відповідача не відоме. Останнім відомим місцем проживання відповідача є вказана адреса. Відповідачем за період з 01.01.2016 по 25.04.2018 спожито 4615 кВт/год., вартістю 5\~729,36 гривень. За вказаний період відповідачем здійснено оплату в сумі 176,50 гривень. Борг за спожиту електричну енергію складає 5\~549,86 гривень. Відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 549. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2021 у справі № 334/1621/21 за позовом ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у задоволенні позову відмовлено. В рішенні судом встановлено, що в період з 04.10.2016 до 25.04.2018 квартира [ADDRESS] знаходилася у фактичному володінні [PERSON] , який відмовився її добровільно звільнити та не надавав до квартири доступу [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 13.02.2024 після його перегляду Одеським апеляційним судом. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до витягу з особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , до 26.02.2024 особовий рахунок був відкритий на [PERSON] . Відповідно до\~Детального стану\~розрахунків за\~спожиту електроенергію\~по особовому\~рахунку №\~ [NUMBER] , витягу з особового рахунку № [NUMBER] , за період з 01.01.2016 по 25.04.2018 відповідач спожив електричну енергію, яка надавалась позивачем на об`єкт за адресою [ADDRESS] , у розмірі 4615 кВт/год на загальну суму 5\~729,36 гривень. За вказаний період частково здійснена оплата за комунальну послугу в сумі 179,50 гривень, а тому загальний розмір заборгованості становить 5\~549,86 гривень. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі Закон № 2019-VIII) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до частин першої, другої, третьої, шостої статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з електропостачання. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання електричної енергії на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким позивачем проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд встановив, що позивач свої зобов`язання з постачання електричної енергії виконав належним чином. Відповідач свій обов`язок по оплаті послуги виконував не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 5\~549,86 гривень за період з 01.01.2016 по 25.04.2018, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Суд не бере до уваги Акт встановлення/заміни/технічної перевірки/контрольного огляду збереження пломб вузла обліку, встановленого на об`єкті Споживача від 28.09.2018, який не стосується предмета доказування в цій справі, оскільки заборгованість з відповідача стягується за період з 01.01.2016 по 25.04.2018. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2\~422,40 гривні.

Outcome: approved