Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник позивача звернулась з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 37852-01/2024 від 25.01.2024, № 32884-01/2024 від 22.01.2024, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Аванс Кредит» у розмірі 32400 грн. 00 коп. Мотивувала позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до ТзОВ «Аванс Кредит» і уклав 22.01.2024 року кредитний договір № 37852-01/2024 шляхом підписання такого одноразовим ідентифікатором W1562, отримавши грошові кошти у розмірі 4100 грн. [PERSON] звернувся до ТзОВ «Аванс Кредит» і уклав 25.01.2024 року кредитний договір № 32884-01/2024 шляхом підписання такого одноразовим ідентифікатором W0147, отримавши грошові кошти у розмірі 4000 грн. Вказала, що [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим утворилася згадана заборгованість. Зазначила, що на підставі договору факторингу № 2905024 від 29.05.2024 року, а також згідно з реєстром боржників від 29.05.2024 року, укладених між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТзОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 37852-01/2024 від 25.01.2024, № 32884-01/2024 від 22.01.2024. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 3028 грн. сплаченого судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача. Ухвалою від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача\~ [PERSON] \~11.11.2024\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову в\~частині стягнення\~заборгвоаності за\~кредитним договором,\~покликаючись на\~таке.\~Право позикодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~дії договору\~чи у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~із ч.2\~ст.1050\~ЦК України.\~В охоронних\~правовідносинах права\~та інтереси\~позивача забезпечені\~ч.\~2\~ст.625\~ЦК України,\~яка регламентує\~наслідки прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання.\~ В\~свою чергу,\~матеріали справи\~№ 450/4057/24\~не містять: Належних та\~допустимих доказів\~того,\~що саме\~Відповідач підписав\~електронним цифровим\~підписом Кредитні\~договори №\~37852-01/2024\~від 25.01.2024\~року та\~№ 32884-01/2024\~від 22.01.2024\~року; Відсутні докази\~отримання Відповідачем\~електронного цифрового\~підпису в\~акредитованому центрі\~сертифікації ключів; Позивачем не\~доведено підписання\~Кредитних договорів\~№ 37852-01/2024\~від 25.01.2024\~року та\~№ 32884-01/2024\~від 22.01.2024\~року Відповідачем\~та використання\~електронного цифрового\~підпису. Розрахунок заборгованості, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків кредитора і не може бути доказом розміру заборгованості. Оскільки матеріали\~справи не\~містять доказів\~щодо істотних\~умов укладеного\~сторонами кредитного\~договору,\~то наданий\~Позивачем розрахунок\~заборгованості достовірно\~не вказує\~на розмір\~невиконаного Відповідачем\~зобов`язання\~та є\~неналежним доказом. В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із Відповідачем Позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-ХІІ, про повідомлення споживача про умови кредитування розміру відсоткової ставки за користування кредитом та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт надання грошових коштів Відповідачу за кредитні договори № 37852-01/2024 від 25.01.2024 року та № 32884-01/2024 від 22.01.2024 року, не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності волевиявлення Відповідача на нібито укладення Договорів. Окрім цього, просив зменшити понесені витрати на оплату правничої допомоги Товариства з обмежене відповідальністю» Факторинг Пратнерс» у зв`язку із розглядом справи № 450/4057/24 в суді першої інстанції до 500 грн. 00 коп. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що 22.01.2024 року [PERSON] уклав з ТзОВ «Аванс Кредит» кредитний договір № 32884-01/2024 шляхом підписання такого та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором W1562, внаслідок чого отримав грошові кошти у розмірі 4100 грн. строком на 120 днів зі сплатою стандартної відсоткової ставки у розмірі 2,50 % річних. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 32884-01/2024 від 22.01.2024 року, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту від 22 січня 2024 року. 25.01.2024 року [PERSON] уклав з ТзОВ «Аванс Кредит» кредитний договір № 37852-01/2024 шляхом підписання такого та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором W0147, внаслідок чого отримав грошові кошти у розмірі 4000 грн. строком на 120 днів зі сплатою стандартної відсоткової ставки у розмірі 2,50 % річних. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 37852-01/2024 від 25.01.2024 року, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту від 25 січня 2024 року. У відповідності до первинних документів, а саме розрахунку, виданого ТзОВ «Аванс Кредит», заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 22 серпня 2024 року становить 32400 грн. 00 коп. та складається з 8100 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 24300 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками. Пунктом 1.2. Договору, встановлено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 25.01.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 23.05.2024. Згідно з п. 1.3. Договору, клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. П. 1.4. Договору, передбачено тип процентної ставки: фіксована. Відповідно до п. 1.4.1. Договору, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору, за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок нарахування | платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору. Згідно з п. 3.2. Договору, сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Пунктом 4.1.2. Договору, передбачено право Товариства у разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України. Відповідно до п. 7.6. Договору, підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства. 29 травня 2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 29052024, а 29 травня 2024 року реєстр боржників до договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 року, відповідно до умов яких первісний кредитор ТзОВ «Аванс Кредити» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Факторинг Партнерс» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. З реєстру боржників від 29.05.2024 року до договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 року вбачається, що ТзОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача в сумі 16000 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 12 000 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками. З реєстру боржників від 29.05.2024 року до договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 року вбачається, що ТзОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача в сумі 16400 грн. 00 коп., яка складається з 4100 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 12 300 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору на таких умовах. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач у своєму відзиві заперечив щодо отримання кредитних коштів, однак вчасно не повернув такі. Разом з тим, відповідач заперечив щодо стягнення з нього в користь позивача заборгованості щодо нарахованих відсотків, оскільки нарахування таких суперечить умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки з долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] зокрема щодо нарахування відсотків, вбачається, що відсотки за нараховувались в межах строку кредитного договору, а відтак, суд вважає такий розрахунок як такий, що відповідає умовам кредитного договору та зазначеним вище нормам. Враховуючи наведене\~вище,\~оскільки відповідачем\~не виконано\~зобов`язання щодо\~повернення кредитних\~коштів,\~а позивач\~отримав право\~вимоги за\~таким кредитним\~договором,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитними\~договорами \~№ 37852-01/2024\~від 25.01.2024,\~№ 32884-01/2024\~від 22.01.2024\~у розмірі\~32400\~грн.\~00\~коп.,\~яка складається\~з 8100\~грн.\~00\~коп.\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~24300\~грн.\~00\~коп.\~заборгованості за\~відсотками.Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених до позовної заяви договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, прайс-листу АО «Лігал Ассістенс», платіжної інструкції № 0453880000 від 15 серпня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 117 від 30 липня 2024 року, витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] становить 9000 грн. та складається з послуг, а саме надання усної консультації з вивченням документів кількістю 2 год., вартістю 3000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 2 год., вартістю 6000 грн. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19. Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є надання усної консультації з вивченням документів кількістю 2 год., вартістю 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 3 год., вартістю 9000 грн. Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 32400 грн. 00 коп.. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом. Отже,

Outcome: partial