Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 19.08.2024 [PERSON] через свого\~представника \~адвоката Каліннікова\~М.О.\~ (діє\~на підставі\~доручення для\~надання безоплатної\~правової допомоги\~від 30.04.2024\~ а.с.\~3)\~звернулася до\~суду із\~позовом до\~Маріупольської\~міської ради\~про визначення\~права власності\~в порядку\~спадкування (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що [INFO] помер її син [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме частина у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно даних Чортківської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Заповіт спадкодавець не складав. Відповідно до довідки №236-вих.24, виданої 14 березня 2024р. Маріупольською міською радою за адресою: [ADDRESS] , проживав і був зареєстрований [PERSON] з позивачем [PERSON] . У квітні 2024 року позивачка звернулась до Чортківської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на вищевказане спадкове майно. Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно було відмовлено через те, що спадкоємцем не подано усі необхідні відомості та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме оригінал правовстановлюючого документа на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . При цьому, Чортківська державна нотаріальна контора вказала, що у спадкодавця є дочка [PERSON] , 2009 року народження, в той самий час зазначаючи, що у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] у графі батько вписаний « [PERSON] ». Рекомендовано вирішити питання щодо визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Окрім позивача, яка є матір`ю спадкодавця [PERSON] , більше немає спадкоємців першої черги. Помилковим є твердження, що у спадкодавця є дочка [PERSON] , 2009 року народження, оскільки воно спростовується свідоцтвом про народження останньої де у графі батько вказаний « [PERSON] », а не спадкодавець « [PERSON] ». Крім того, позивачка є єдиним спадкоємцем, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживала і була зареєстрована із останнім за однією адресою на день його смерті в силу п. 3 ст.1268 ЦК України. Належність 1/2 частини квартири [ADDRESS] , саме спадкодавцю [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва на право приватної власності на житло від 01.02.1995р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Жиліщник», де і була проведена державна реєстрація права власності у реєстрову книгу за №31840. На підставі викладеного, просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом, на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Заяви учасників процесу по суті справи. Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористалися. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 23.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 20). Підготовче засідання у справі закрите 16.10.2024 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 40 - 42). 02.12.2024 від представника позивачки адвоката Каліннікова М.О. надійшла заява, в якій представник просив суд розглядати справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 47-48). 15.10.2024 від представника відповідача Маріупольської міської ради - Бастриги С.М. (діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 25.11.2021 а.с. 37) надійшла заява, в якій представник відповідача просив справу розглядати без його участі, рішення відніс на розсуд суду (а.с. 35-36). Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер син позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 16.10.2012, родинний зв`язок підтверджений витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 4, 10). За життя [PERSON] належала 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва на право приватної власності на житло від 01.02.1995р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Жиліщник», де проведена державна реєстрація права власності у реєстрову книгу за №31840 (а.с. 7). Отже, після його смерті залишилось спадкове майно, а саме частина у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки №236-вих.24, виданої 14.03.2024 Маріупольською міською радою, за адресою: [ADDRESS] , проживав і був зареєстрований [PERSON] з [PERSON] (а.с. 5). У квітні 2024 року позивачка звернулась до Чортківської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на вищевказане спадкове майно. Листом від 26.04.2024 за № 138/01-16 нотаріусом в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно відмовлено через те, що спадкоємцем не подано усі необхідні відомості та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме оригінал правовстановлюючого документа на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Нотаріусом вказано, що у спадкодавця є дочка [PERSON] , 2009 року народження, в той самий час зазначаючи, що у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] у графі батько вписаний « [PERSON] ». Рекомендовано вирішити питання щодо визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно даних Чортківської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Заповіт спадкодавець не складав (а.с. 9). Позивачка вказує, що окрім позивача, яка є матір`ю спадкодавця [PERSON] , більше немає спадкоємців першої черги. Помилковим є твердження, що у спадкодавця є дочка [PERSON] , 2009 року народження, оскільки воно спростовується свідоцтвом про народження останньої, де у графі батько вказаний « [PERSON] », а не спадкодавець « [PERSON] » (а.с. 8). З наданої на вимогу суду нотаріусом Чортківської державної нотаріальної контори Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.09.2024 вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася (а.с. 45). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням № 1/0/9-22 від 06.03.2022 змінив територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, до першої черги спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 цього ж кодексу визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Позивачка є єдиним спадкоємцем, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживала і була зареєстрована із останнім за однією адресою на день його смерті. Частина 1 ст. 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови, нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Спадкова справа підлягає обов`язковій реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі. В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу. Якщо за результатами перевірки відомостей Спадкового реєстру встановлено наявність раніше заведеної спадкової справи, заведена без використання Спадкового реєстру спадкова справа передається до нотаріуса, яким раніше заведено спадкову справу, в порядку, передбаченому підпунктом 2.7 цього пункту. Якщо наявність такої справи не встановлено, здійснюється реєстрація спадкової справи в Спадковому реєстрі. Забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. З наданої на вимогу суду нотаріусом Чортківської державної нотаріальної контори Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.09.2024 вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася. Свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Аналізуючи практику розгляду Судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»). В даному випадку предметом спору є захист права позивача на його власне майно і на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок. Суд, з`ясувавши обставин справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved