Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

16 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у якому зазначив, що 16 серпня 2024 року дізнався, що відносно нього 21 січня 2021 року приватним виконавцем Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 64235207 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №38954, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 01.12.2020 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 29050 грн. 22 коп. на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Посилаючись на те, що виконавчий напис №38954 було вчинено нотаріусом безпідставно та з порушенням встановленого порядку його вчинення, позивач просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник Бойченко Д. (за довіреністю від 28.02.2024 року) до суду направив заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України просив стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 50% сплаченого судового збору ( а.с.19-22). Треті особи по справі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явились, пояснень по суті позовних вимог та заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Оскільки учасники справи не прибули в судове засідання, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України. З матеріалів справи убачається, що 01 грудня 2020 року на підставі заяви представника відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 38954 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 1001520308301 укладеним 10 січня 2020 року з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач за період з 11 лютого 2020 року по 29 вересня 2020 року в загальному розмірі 29050 грн. 22 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту\~ 6666,28 грн., простроченої заборгованості за комісією\~7984 грн. 0 коп., простроченої заборгованості за відсотками 1,08 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту\~- 13333 грн. 72 коп., строкової заборгованості за комісією\~631 грн. 94 коп., строкової заборгованості за відсотками\~-0,07 грн., неустойки за порушення зобов`язань по кредиту 183 грн. 13 коп. та 250 грн.\~за вчинення виконавчого напису ( а.с.11). За заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. 21 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження №64235207 з примусового виконання вказаного виконавчого напису ( а.с.14). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Підпунктами 3.2, 3.5. п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, відповідно до яких, серед іншого, Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 Постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017 року. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14відмовила в задоволенні заяви про перегляд Ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 29 січня 2019 року у справі 910/13233/17 та постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість з матеріалів справи слідує, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий відповідачем нотаріусу кредитний договір № 1001520308301 від 10 січня 2020 року нотаріально не посвідчувався, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису ( а.с.12). Крім цього з наданих суду документів неможливо встановити, чи надавався нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, чи мав позивач безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки нотаріус належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису №38954, про стягнення з позивача кредитної заборгованості суду не надав. Як і не надано було суду відповідачем документів які надавалися приватному нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису так і належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, суд доходить висновку, що виконавчий напис було здійснено з порушенням процедури його вчинення визначеної\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 року, а тому позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на положення ст.141 та 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % судового збору.

Outcome: approved