Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У вересні 2024 року Дніпровський державний медичний університет звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення приймальної комісії наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України №658-ос від 11.08.2014 року [PERSON] зарахована на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України. Також, зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021 року змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України ДЗ «ДМА» на Дніпровський державний медичний університет. 01.09.2016 року між позивачем та відповідачем укладено угоду №100 про підготовку фахівців з вищою освіто. Згідно з умовами даної угоди, відповідач зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем. Згідно наказу №380-ос від 22.06.2020 року «Про завершення навчання» відповідачу присуджено освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю, видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання. Згідно з направленням на роботу №60 від 08.05.2020 року [PERSON] була направлена до КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради Дніпровська станція ЕМД-відокремлений підрозділ для роботи на посаді лікаря з медицини невідкладних станів. Згідно з листом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації №5881/0/29-24 від 01.08.2024 року відповідач не приступила до роботи, для працевлаштування на посаду лікаря-інтерна не зверталася. Таким чином, відповідач не дотрималася умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року №100, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення, чим порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання. Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням витрачено коштів з державного бюджету на навчання [PERSON] в закладі вищої освіти позивача всього витрачено 219819,45 грн, тому позивач звернувся до суду з указаним позовом та просить стягнути із відповідача витрати на навчання у вищезазначеному розмірі на розрахунковий рахунок позивача, а також витрати на судовий збір у сумі 3297,30 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Калга С.І. в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надала, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів та за згоди представника позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення приймальної комісії наказом ректора Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України №658ос від 11.08.2014 року [PERSON] зарахована на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії МОЗ України (а.с.10, 11). Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021 року змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України ДЗ «ДМА» на Дніпровський державний медичний університет (а.с.19-20). 01.09.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено угоду №100 про підготовку фахівців з вищою освіто. Згідно з умовами даної угоди, відповідач зобов`язується прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем та відповідає загальним засадам цивільного права щодо укладення договорів (а.с.6). Згідно з наказом №380 ос від 22.06.2020 року «Про завершення навчання» відповідач здобула освітньо-кваліфікаційний рівень за спеціальністю та їй видано документ про вищу освіту у зв`язку із завершенням навчання (а.с.12, 13). Згідно з направленням на роботу №60 від 18.05.2020 року [PERSON] була направлена до КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради Дніпровська станція ЕМД-відокремлений підрозділ для роботи на посаді лікаря з медицини невідкладних станів (а.с.14). Згідно з листом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної військової адміністрації №5881/0/29-24 від 01.08.2024 року [PERSON] не з`явилася на проходження інтернатури. Таким чином, відповідач не дотрималася умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року №100 (а.с.15). Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням на навчання [PERSON] за 2014-2020 року з державного бюджету витрачено 219819,45 грн. (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] , закінчивши навчання у 2020 році на бюджетній формі у ДДМУ, не відпрацювавши 3 роки після закінчення закладу вищої освіти, тобто відповідач не дотрималася вимог законодавства України та угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2014 року №100. Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язанні відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погодженні між сторонами, передбачено ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» (яка була чинною з 23.03.1996 року по 06.09.2014 року, у тому числі на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01.09.2008 року №84), пунктом 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» (чинний на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01.09.2008 року №84) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1997 року №367. Згідно з пунктом 4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1. Відповідно до пункту 6 Порядку, згідно з угодою випускник зобов`язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати ( п. 21 Порядку). Згідно з Указом Президента України N 342/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 16.05.1996 року, установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до ч. 1 ст.197 КЗпП України молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1.1 та п. 2.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ - ІV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 вересня 1996 року № 291, спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. В інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності. Відповідно до п. 3 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти III - IV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора) - спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить. З викладеного вбачається, що після закінчення навчання [PERSON] не виконала вказані вимоги закону та вимоги укладеної угоди від 01.09.2014 року №100, не відпрацювала три роки за направленням в КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради Дніпровська станція ЕМД-відокремлений підрозділ, не з`явилася для проходження інтернатури. Таким чином, позовні вимоги Дніпровського державного медичного університету суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3297,30 грн.

Outcome: approved