Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

22.10.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28 липня 2020 року Підгаєцьким районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №22 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що протягом останніх кількох років вони з відповідачем проживають окремо, відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і не мають спільного побуту. Сім`я розпалася остаточно, відновити та зберегти її неможливо, шлюб існує лише формально. За час спільного проживання у неї з відповідачем дітей не було. Спорів про поділ майна теж нема. Наміру зберігати шлюб позивачка не має, це відповідає її волі, тому строку для примирення не потребує. Розірвати шлюб за взаємною згодою відповідач відмовляється, оскільки перебуває за кордоном та спільну заяву в органи ДРАЦС подавати не бажає. Ухвалою від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 26 листопада 2024 року на 14 год. 00 хв. 26.11.2024 у судове засідання відповідач не з`явився, однак 18.11.2024 на адресу Підгаєцького районного суду Тернопільської області, поштою надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що у лютому 2022 року відповідач виїхав у США і більше в Україну не повертався. Вже більше, ніж 1,5 роки вони не спілкуються, кожен живе своїм життям. Збереження сім`ї не є можливим. Суд, заслухавши позивачку та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28липня 2020 року, актовий запис № 22. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 липня2020 року Підгаєцьким районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). (арк.спр.12). Спільних дітей позивачка та відповідач не мають. Подружжя спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, що підтверджується матеріалами справи, а саме копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] [PERSON] , де останній штамп про перетин кордону з US датований 22 лютого 2022 року (арк.спр.10-11). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Оскільки позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде певною мірою примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують жодних відносин і не проживають разом, шлюб вже фактично перестав існувати, суд переконаний, що збереження його не можливе. Питання про розподіл судових витрат позивачкою у позові не ставилося, тому суд його не вирішує. На підставі ст. ст. 7, 110, 111, 112, 113, 115, 153, 157 СК України,

Outcome: approved