Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

28 травня 2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1718553 від 14 лютого 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником, яким є [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права Вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1718553 від 14 лютого 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. 14 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1718553. Відповідно до п. 2 вказаного договору сума позики становить 7480 гривень, строк позики 30 днів, процентна ставка 1,99, яка нараховується за кожен день користування позикою. Позивач зазначає, що відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої у подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7480 гривень. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договором позики №1718533 від 14 лютого 2021 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 7480 гривень відповідачці. У порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 10 травня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 20543 (двадцять тисяч п`ятсот сорок три) гривні 98 копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту 7480 гривень, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 12811,09 гривень, нараховані 3% річних 34,42 гривні, інфляційні втрати 218,47 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №1718553 від 14 лютого 2021 року в загальному розмірі 20543,98 гривні, а також судові витрати по справі, а саме 3028 гривень судового збору та 9000 гривень витрат на правничу допомогу. 22 березня 2022 року відповідач одружилась і змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 11 листопада 2024 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому вказала, що категорично не погоджується з позовними вимогами. Зазначила, що виходячи із умов договору та норм чинного законодавства, первісний кредитор не мав права нараховувати таку велику кількість відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку, на який був виданий кредит, а саме після 16 березня 2021 року. Таким чином у позивача відсутнє право стягувати незаконно нараховані відсотки за кредитним договором. Також відповідачка зазначила, що відповідно до розрахунку, сформованого 30 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що вона здійснювала сплату коштів за кредитним договором №1718553, які були зараховані первісним кредитором, що в загальному розмірі складає 14527 гривень 42 копійки: 17 березня 2021 року було сплачено 649 гривень 35 копійок; 24 березня 2021 року було сплачено 3572 гривні 45 копійок; 23 квітня 2021 року було сплачено 3572 гривні 45 копійок; 27 травня 2021 року було сплачено 1533 гривні 17 копійок; 17 червня 2021 року було сплачено 1418 гривень 00 копійок; 18 липня 2021 року було сплачено 1708 гривень 00 копійок; 20 серпня 2021 року було сплачено 2074 гривень 00 копійок. Зазначає, що згідно з практикою Верховного Суду стосовно того, що проценти за користування кредитом були нараховані неправомірно, то максимальний розмір таких відсотків складає 4465 (чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 56 копійок. Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 11945 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 56 копійок, в той час як відповідачем було сплачено 14527 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 42 копійки, тобто на 2581 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят одну) гривню 86 копійок більше, ніж був зобов`язаний відповідач. Таким чином, відповідач вважає, що фактично заборгованість за кредитним договором нею була погашена та додатково переплачено кошти в розмірі 2581 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят одну) гривню 86 копійок, які підлягають поверненню поточним кредитором, а саме ТОВ «Коллект Центр». З огляду на наведене, відповідачка просила поновити їй строк для подачі відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором по справі №155/920/24, відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по справі №155/920/24, а також вирішити розподіл судових витрат, які зазнала відповідачка по справі №155/920/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13 листопада 2024 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що в рамках розгляду даної справи має місце факт неповернення Позичальником Заборгованості у встановлені Договором позики строки (п.п. 6.8 Правил), що в свою чергу дало право первісному кредитору нараховувати відсотки за понадстрокове користування Позикою (п.п. 6.8.1 Правил), змінити кінцеву дату строку дії Договору позики на дату фактичного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики (п.п. 6.8.2 Правил). Більш того, сам Позичальник (відповідач) надав свою згоду на те, що у період з першого дня понадстрокового користування Позикою (її частиною) і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики, на суму Позики (її частину) нараховуються Проценти у розмірі, встановленому Договором позики (п.п. 6.9 Правил). Зазначила, що сторони погодили, що за користування позикою нараховуються відсотки за користування такою позикою на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, позиція відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за договором надання позики є безпідставною та спростованою умовами вказаного договору і не може бути прийнята судом до уваги. З огляду на наведене, представник позивача просила позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на інформацію викладену у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник позивача стверджувала, що нараховані по 01 вересня 2021 року відсотки це відсотки за понадстрокове користування кредитними коштами, проте нараховані за відсотковою ставкою 1,99%, а не 2,70%, як це передбачено договором. Згодом представник позивача стверджувала, що мала місце пролонгація договору, проте не змогла відповісти на яких умовах відбулась пролонгація та коли закінчився строк дії договору позики. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала покликаючись на інформацію викладену у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що відповідачем повернуто кредитні кошти в повному обсязі, окрім цього, остання здійснила переплату. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1718553, відповідно до умов якого, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 вказаного договору параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 7480 (сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, дата надання позики: 14 лютого 2021 року, дата повернення позики: 16 березня 2021 року, знижена процентна ставка/день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 726,35%, орієнтовна загальна вартість позики 11945,56. Згідно з п. 3 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Даний договір підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора GVbz3NjwJk. Судом також встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачці грошові кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Даний факт відповідачем не оспорюється. Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінекспрес» від 23 листопада 2022 року за вих. №23/11-2022-5, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000130 від 12 лютого 2021 року та Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг №37 від 29 січня 2016 року, відповідно до умов Договору №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між Товариством та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», було здійснено наступні успішні перекази: згідно з кредитним договором №1718553: 14 лютого 2021 року, сума 7480 (сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, відбувся успішний переказ на карту [NUMBER] . Номер платежу 6374892492450299964365988. Оскільки Товариство не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а. с. 16). 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1718553 від 14 лютого 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а. с. 21-23). Відповідно до договору відступлення права Вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1718553 від 14 лютого 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником [PERSON] (а. с. 28-30). Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року (на момент уступки права вимоги ТзОВ «Коллект-Центр») загальна сума заборгованості становить 20543 (двадцять тисяч п`ятсот сорок три) гривні 98 копійок, з яких 7480,00 гривень заборгованість по основній сумі кредиту, 12811,09 гривень заборгованість за відсотками. Нараховані 3% річних за користування грошовими коштами за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року становлять 34,42 гривні, інфляційні втрати за січень та лютий 2022 року 218,47 гривень (а. с. 19). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №1718553 від 14 лютого 2021 року позивачем нараховано за період з 14 лютого 2021 року по 01 вересня 2021 року проценти за відсотковою ставкою 1,99 % у сумі 12811,09 гривень. Заборгованість по тілу кредиту становить 7480,00 гривень. При цьому, відповідач здійснила сім платежів на погашення заборгованості за період з 17 березня 2021 року по 20 серпня 2021 року на загальну суму 14815,83 гривень. Наявність заборгованості за кредитом [PERSON] не визнається. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За статтею 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з вимогами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В частині 1 статті 1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За матеріалами справи 14 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1718553. Даний договір підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора GVbz3NjwJk. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачці грошові кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Факт укладення договору та надання коштів у позику відповідачем не оспорюється. 30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за договором надання позики від 14 лютого 2021 року. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «Коллект Центр» за укладеним договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Позивачем не оспорюється повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 14815,83 гривень. Відповідач не погоджується із розміром заборгованості, визначеним позивачем, оскільки вважає, що строк користування кредитними коштами становив 30 днів, відсотки товариство мало право нараховувати в межах строку кредитування 30 днів, пролонгація кредиту не відбулась, відповідачем повернуто 14815,83 гривень. Водночас, згідно з умовами договору відповідач повинна була повернути позичальнику 7480,00 гривень основної заборгованості та 4465,56 гривень процентів за користування кредитом, всього 11945,56 гривень. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, а переплата становить 2870,27 гривень. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Станом на 16 березня 2021 року дату закінчення узгодженого сторонами строку користування кредитом, відповідачем не повернуто жодних коштів за цим договором ні процентів за всі 30 днів користування, ні тіла кредиту. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що відповідач в рахунок погашення боргу вносила кошти: 17 березня 2021 року 937,76 гривень, 24 березня 2021 року 3572,45 гривні, 23 квітня 2021 року 3572,45 гривні, 27 травня 2021 року 1533,17 гривні, 17 червня 2021 року 1418,00 гривень, 16 липня 2021 року 1708,00 гривень, 20 серпня 2021 року 2074,00 гривні і ці кошти внесено після закінчення строку користування кредитом. Всього внесено 14815,83 гривень. Автоматичної пролонгації кредиту умовами договору і Правилами не передбачено. Таким чином, станом на 20 серпня 2021 року відповідач сплатила тіло кредиту у розмірі 7480 гривень та відсотки за користування кредитом у розмірі 4465,56 гривень у зв`язку із чим погасила заборгованість за договором позики повністю. Посилання позивача на розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику, що передбачає пролонгацію договору та сплату відсотків протягом всього строку користування кредитними коштами відхиляються судом з огляду на таке. Умови договору мають бути чіткими і зрозумілими, у тому числі і для самого позивача. 30 календарних днів це строк дії договору позики №1718553 від 14 лютого 2021 року, тобто строк, протягом якого позичальник може користуватись кредитом. У розділі 7 Правил надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених рішенням зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», протокол № 11/02//2021 від 11.02.2021 року, визначено порядок подовження строку користування позикою. Згідно з п. 7.1,7.2 Правил Позичальник має право подовжити строк користування позикою (далі-пролонгація). За подовження строку користування позикою Позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на Сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує Позичальник при оформленні пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, визначеної у Договорі позики, та кількості днів, на яку Позичальник бажає оформити пролонгацію. Товариством можуть бути запропоновані як один, так і декілька варіантів подовження користування позикою. Товариство самостійно визначає, які види пролонгації доступні Позичальнику, та повідомляє про це Позичальника в Особистому кабінеті або іншим доступним засобом зв`язку (телефоном, електронною поштою) (п. 7.3). Позичальник має право подовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. При кожному подовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу Позичальник, яку Позичальник зазначив як контактну при реєстрації на Сайті, Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником Пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення Позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості доступна Позичальнику в Особистому кабінеті (п. 7.5-7.6 Правил). Згідно з п. 7.8 Правил, Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації у Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення пролонгації та подовження строку дії договору позики, таке оформлення та подовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямована на оформлення пролонгації, в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника здійснити подовження. Отже, для оформлення пролонгації та подовження строку дії договору позики, згідно з п. 7.8 Правил, Позичальник повинен обрати вид пролонгації у Особистому кабінеті та виконати умови, встановлені Товариством для оформлення пролонгації та подовження строку дії договору позики. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу Позичальник Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником Пролонгацію, яке містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення Позичальником. Відповідач стверджує, що узгоджений умовами договору 30-денний строк користування кредиту сторони не змінювали. Доказів протилежного позивачем суду не надано. Зокрема, передбачене умовами п. 7.6 Правил повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником пролонгацію із зазначенням кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником позивач суду не надав. Ураховуючи наведене та умови укладеного сторонами кредитного договору суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Станом на момент пред`явлення позову в суд заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Kоллект Центр» заявило вимогу про стягнення в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 3% річних за користування грошовими коштами нараховані за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року та інфляційні втрати за січень та лютий 2022 року у сумі 218,47 гривень. Однак, станом на грудень 2021 року заборгованість відповідача за тілом кредиту перед позивачем відсутня. Тому у задоволенні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову майнового характеру ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень, які суд покладає на позивача. На підтвердження понесених витрат стороною відповідача надано Договір про надання правничої допомоги №07/11/2024-ЦС від 07 листопада 2024 року, додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №07/11/2024-ЦС від 07 листопада 2024 року, довідки про обсяг виконаної роботи від 07 листопада 2024 року, Акти прийому-передачі виконаних робіт №07/11/2024-ЦС від 07 листопада 2024 року з яких вбачається, що відповідачкою було сплачено 4000 (чотири тисячі) гривень за надану правову допомогу в даній справі, зокрема, за складання відзиву на позовну заяву по даній справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими послугами відповідачу, витраченого представником відповідача часу та, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити відповідачу розмір витрат на професійну правничу допомогу та вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених стороною відповідача, які підлягають розподілу, до 2000,00 гривень, що відповідатиме засадам рівності сторін у цивільному судочинстві. На підставі ст. 11, 15, 16, 20, 252-257, 267, 512, 514, 610-611, 1046-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved