Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (далі відповідач), третя особа: Перша Фастівська державна нотаріальна контора, в якому просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] після смерті тітки у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що їй не було відомо наявність заповіту від 07.12.1994 року, покійна зберігала таємницю заповіту. Заповіт позивач виявила у будинку тітки на початку весни 2024 року.Саме тому вона вимушена звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не з`явилась, але її представник подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у якій просив задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Розгляд справи\~відбувається в\~судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 19 серпня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] 30.08.2024 року на адресу суду надійшов лист щодо відсутності спадкової справи. Ухвалою суду від 27.11.2024 року витребувано копію заповіту [PERSON] від 07.12.1994 року. 05.12.2024 року витребувані докази надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 27.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти. [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). Згідно довідок Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області №137 та №138 від 29.04.2024 року, тітка [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заповіла будинок [ADDRESS] своїй племінниці [PERSON] (а.с. 25-26). Як вбачається із заповіту від 07.12.1994 року зареєстрованого в реєстрі за № 28, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: належний мені жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] заповідаю своїй племінниці [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки КП ФМР «Фастівське бюро технічної інвентаризації» від 25 липня 2024 року №937, житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області Новохотньою Т.П. 27.11.1991 року р. 1974, зареєстрованого Фастівським БТІ 27.11.1991 року в книзі №1, р. 191, стр. 300 (а.с. 41). Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У той же час, Постановою державного нотаріуса Першої Фастівської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітому зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 28). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру , спадкова справі після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 118). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту на її користь. Як вказано у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення\~\~особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. На підставі викладеного,

Outcome: approved