Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

04.09.2024 року зазначена позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 07.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №459599-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 07.02.2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №459599-КС-001 про надання кредиту. 07.02.2023 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №№459599-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0326 на номер телефону [NUMBER] (зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, 07.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір №459599-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 17000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15826489 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 17000 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] , яка відповідачем була зазначена при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, сплатила кошти лише частково на загальну суму 16494,87 грн, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, то станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість за Договором №459599-КС-001 про надання кредиту в розмірі 21658,35 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10072,67 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11585,68 грн. Тому, вважаючи свої права порушеними, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 30.09.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі, а також витребувано докази від АТ «Ощадбанк». Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення суми прострочених платежів по процентах (відсотках) за період з 31.05.2023 року по 17.08.2024 року та у разі винесення судом рішення щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, відстрочити виконання даного рішення до 12 місяців. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилалася на те, що із матеріалів, доданих до позовної заяви видно, що кредит був одержаний нею 07.02.2023 року і був наданий з кінцевим терміном 30.05.2023 року, який також є строком дії договору. Не дивлячись на це, позивач, знаючи про несплату нею кредиту з вказаного вище періоду всеодно нараховував проценти за користування кредитом більше ніж рік, після його закінчення (ще майже 15 місяців після закінчення строку дії договору), тобто понад встановлений договором строк кредитування, і лише потім звернувся до суду. Отже, позивач сприяв збільшенню розміру заборгованості по процентах за користування кредитом, і не вжив заходів щодо їх зменшення, хоча Банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань. Тому відповідач просила в цій частині в задоволенні позову відмовити. Крім того, у разі винесення судом рішення щодо стягнення з неї заборгованості, відповідач просила врахувати її скрутне матеріальне становище та відстрочити виконання даного рішення до 12 місяців з моменту винесення рішення по справі. Її складне фінансове становище підтверджується доданими до документами: свідоцтвами про народження її неповнолітніх дітей, а також листом непрацездатності та довідкою з Новосамарського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, з яких, на думку відповідача, вбачається, що вона на даний час не має змоги працювати, через декретну відпустку по вагітності, а відповідно і доходу найближчі три роки також не матиме. Представником позивача до суду подано додаткові пояснення по справі, в яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду, посилаючись на наступне. У відзиві на позов відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з позивачем, факт отримання кредитних коштів за кредитним договором, факт здійснення платежів за кредитним договором та наявність заборгованості за кредитним договором. При цьому, відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті сплати, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідачем частково вносились платежі на погашення заборгованості, тобто відповідачем вчинено конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. За умовами договору, процентна ставка за користування кредитом нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у кредитному договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтовний графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Тому протягом строку кредитування, визначеного в кредитному договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, що, з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, був інакшим (більшим), ніж викладено в графіку платежів. При цьому, позивачем не нараховувались та не заявлені вимоги про стягнення з відповідача ні пені, ні штрафу. Також позивач не нараховував проценти за кредитним договором поза межами строку дії кредитного договору. Відповідно до п.2.7 кредитного договору, термін дії договору до 30.05.2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором після 30.05.2023 року припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору. Оскільки розрахунок заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви, формується автоматично, програма автоматично «протягнула» дати після закінчення строку дії кредитного договору (після 30.05.2023 року) до дати створення цього розрахунку заборгованості. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» не продовжувало строк дії кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховувало проценти після закінчення строку дії кредитного договору та не просить суд стягнути з відповідача жодні проценти, які, начебто, були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Щодо розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду, то представник позивача заперечував проти задоволення вказаної заяви відповідача, оскільки відповідачем не обгрунтовані підстави, які істотно ускладнюють виконання нею рішення суду або роблять його неможливим. Так, на думку представника позивача, перебування відповідача у відпустці по вагітності не позбавляє відповідача права працювати та отримувати заробітну плату чи інший дохід. В підтвердження свого начебто скрутного матеріального становища відповідач не надала жодних доказів (довідок про доходи за цей та попередній роки, витягів з реєстрів щодо відсутності нерухомого та рухомого майна тощо). Згідно доданих до відзиву на позов доказів, відповідач має двох дітей, яким станом на теперішній час 14 та 9 років. Також, відповідач є вагітною, тобто планує народити ще одного або більше дітей. Тому у зв`язку з зазначеним, до відповідача виникає логічне запитання: якщо вона начебто перебуває у скрутному матеріальному становищі та начебто не буде мати доходів наступні 3 роки, яким чином вона планує утримувати своїх дітей та чому у відзиві на позовну заяву відповідач нічого не зазначила про майновий стан та доходи її чоловіка. При цьому, на думку представника позивача, немає жодних підстав вважати, що відповідач справді має намір сплатити заборгованість у випадку розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду, а звернення відповідача з зазначеною заявою є зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та затягування притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у додаткових поясненнях просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує /а.с.108-118/. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу у її відсутність до повного завершення розгляду справи, оскільки через вагітність їй складно прибувати до суду. Свою позицію по суті спору вона виклала у відзиві на позов, заперечує проти задоволення позову /а.с.93/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Послідовність дій товариства та клієнта в ІТС щодо укладення електронного договору про надання кредиту викладено у візуальній формі послідовності дій, складеної ТОВ «Бізнес Позика» /а.с.32-33/. Так, 07.02.2023 року в особистому кабінеті інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Бізнес Позика» відповідач надала необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції Клієнту; Товариством надано клієнту в особистому кабінеті Паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання; Клієнт ознайомилась та підписала одноразовим ідентифікатором UA-5613 паспорт споживчого кредиту та Інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних; Товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору); Клієнт ознайомилась з Офертою та прийняла її умови; Відправлено в смс-повідомленні на номер телефону Клієнта одноразовий ідентифікатор; Акцептовано клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-0326; підписано Договір кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи Товариства. Електронний договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписаний договір з додатками до нього розміщено в особистому кабінеті Клієнта в цілодобовому онлайн-доступі. В анкеті Клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі www.my.tpozyka.com відповідач зазначила інформацію щодо своїх анкетних даних, РНОКПП ( [NUMBER] ), контактного номеру телефону, адреси електронної пошти та номеру банківської картки для перерахування коштів ( [NUMBER] ) та пройшла верифікацію /а.с.12, 13, 14/. Судом встановлено, що 07.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №459599-КС-001 про надання кредиту, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17000 грн., шляхом перерахування коштів на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , на строк 16 тижнів, під фіксовану стандартну процентну ставку - 2% на день, знижену фіксовану процентну ставку - 1,15826489% зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 2500 грн. Термін дії договору та дата повернення кредиту - до 30.05.2023 року /а.с.15-19, 20-24, 25-29/. Згідно з п.2.1 Договору №459599-КС-001 про надання кредиту від 07.02.2023 року, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 17000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі - Правила). Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується за ставкою, вказаною в п.2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку №1 до цього договору (п.3.2 Договору). Згідно з п.3.2.1 Договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в по.2.4 Договору. Відповідно до п.3.2.2 Договору, Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення терміну дії Договору. Згідно з п.7.10 Договору, Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Порядок створення та накладання електронних підписів Сторонами Договору: спочатку Договір підписує Позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер Позичальника Кредитодавцем, потім Договір підписує уповноважений представник Кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу (п.7.11 Договору). Спосіб перерахування Позичальнику Кредиту встановлений п.7.12 Договору: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 Договору. У розділі 8 Договору «Реквізити та підписи Сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу відповідача [PERSON] : [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн», на сайті Торговця (ТОВ БІЗПОЗИКА) через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Тип транзакції - видача; сума - 17000 грн, дата та час проведення - 07.02.2023 року о 12:45:57, номер платіжної картки - [NUMBER] , емітент платіжної картки - OSCHAD BANK, опис: перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору №459599-КС-001 від 07.02.2023 р /а.с.34/. За повідомленням АТ «Державний ощадний банк України», картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] /а.с.76/. При цьому, як вбачається з наданої АТ «Державний ощадний банк України» виписки з карткового рахунку відповідача, на рахунок [PERSON] 09.02.2023 року надійшло 17000 грн /а.с.77/. Таким чином, факт виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором щодо видачі позичальнику кредитних коштів підтверджений. При цьому, відповідач не заперечує ні факт укладення кредитного договору, ні факт отримання кредитних коштів. Згідно з п.4.2.3 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені Договором, до закінчення строку (терміну) дії Договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено 4 платежі на погашення заборгованості за кредитом. Після 22.03.2023 року жодного платежу на погашення заборгованості відповідачем не здійснено та станом на 16.08.2024 року розмір заборгованості відповідача складає 21658,35 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 10072,67 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11585,68 грн /а.с.36-40/. Аналогічна інформація міститься і в довідці про стан заборгованості відповідача /а.с.35/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Крім того, частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно п.4.2.3 кредитного договору, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконала зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Посилання відповідача на те, що відсотки за період з 31.05.2023 року по 17.08.2024 року позивачем нараховані поза межами строку кредитування, оскільки строк кредитування за умовами договору закінчився 30.05.2023 року, судом не приймаються до уваги, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, відсотки позивачем нараховувалися до 30.05.2023 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного п.2.11 Договору. Після 30.05.2023 року, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за відсотками, їх розмір залишався таким же до дня звернення до суду - 11585,68 грн. /а.с.36-40/. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.435 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Як на підстави для розстрочення виконання рішення до 12 місяців відповідач посилалася на складне фінансове становище, яке обумовлюється наявністю двох неповнолітніх дітей та перебуванням у відпустці по вагітності та пологам, у зв`язку з чим вона на даний час не може працювати та не отримуватиме доходу протягом найближчих трьох років. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, згідно наданих свідоцтв про народження та довідки про склад сім`ї, відповідач має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.99, 100, 103/. Крім того, відповідач з 22.10.2024 року перебуває у відпустці по вагітності та пологам /а.с.101, 102/. Разом з тим, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідач суду не надала доказів щодо розміру своїх доходів, як і доходів її чоловіка, який згідно з довідкою про склад сім`ї, входить до складу сім`ї відповідача. При цьому, наявність неповнолітніх дітей та перебування на лікарняному, у зв`язку з вагітністю та пологами не свідчить про скрутне матеріальне становище відповідача, або про тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї. Таким чином, відповідачем не доведено наявність обставин, які згідно з ч.4 ст.435 ЦПК України можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, тому підстав для розстрочення виконання рішення на теперішній час у суду немає, а тому у розстроченні виконання рішення суду відповідачу слід відмовити. При цьому, відповідачу слід роз`яснити, що вона має право звернутися до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду з долученням до неї відповідних доказів в порядку, передбаченому ст.435 ЦПК України.

Outcome: approved