Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який придбаний ним згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. та зареєстрованим за №14. Вказує, що даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер 0722883600:02:001:6247 і на вказану земельну ділянку відповідачем [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Цільове призначення земельної ділянки визначено - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) категорія земель: землі житлової та громадської забудови. При цьому, земельна ділянка з часу укладення договору купівлі-продажу і на даний час перебуває у його володінні, однак він не має можливості належним чином оформити право власності на вказану земельну ділянку. Разом з тим, при укладенні договору між ним та відповідачем була домовленість про передачу земельної ділянки після виготовлення на неї технічної документації. Однак, відповідач жодних дій щодо передачі земельної ділянки не вчинив. Вважає, що у зв`язку з набуттям права власності на будинок, ним одночасно набуто право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, а тому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Воротнів, кадастровий номер 0722883600:02:001:6247. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.01.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. та зареєстрованим за №14, [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). За змістом статті 377\~ЦК України (в\~редакції на\~час укладення\~договору)\~до особи,\~яка набула\~право власності\~на житловий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~будівлю або\~споруду,\~переходить право\~власності,\~право користування\~на земельну\~ділянку,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення в\~обсязі та\~на умовах,\~встановлених для\~попереднього землевласника\~(землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно зі ст.\~120\~ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи переходить право власності на земельні ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, як слідує із матеріалів справи, будь-які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку відсутні, а відповідачем [PERSON] лише виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500га, розташованої в с. Воротнів Луцького району Волинської області (а.с. 7-14), що не свідчить про набуття ним права власності на неї Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що представником позивача всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних і беззаперечних доказів неможливості оформлення земельної ділянки в позасудовому порядку і того, що між сторонами існує спір стосовно даної нерухомості. А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed