Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору № 385823803 від 27.01.2023 року у розмірі 93710,52 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обгрунтування позовної заяви зазначає 27.01.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 385823803 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитодавець надав позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. 27.01.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток №13). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторони уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Представник позивача зазначає, що з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.24. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 93710,52 грн. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 17/07/2024 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93710,52 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024. Представником позивача зазначається, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 93710,52 грн. Представник позивача зазначає, що в наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Позивачем у позовній заяві зазначається, що загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №385823803 від 27.01.2023, становить - 93710,52 грн., яка складається з наступного: 18600,00 грн. - заборгованість по кредиту; 75110,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Представником зазначається, що це свідчить про те, що відповідач усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не повністю сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.09.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. 21.10.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено з наступних підстав. Відповідач зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства, а саме до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, ст. ст. 626, 628 ЦК України, ст.1054 ЦК України, ст.526, 530 ЦК України, ст.610 ЦК України, ст.611 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідач у своєму відзиві посилається також на постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі №906/1174/18, постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №752/8842/14, від 16.10.2018 р. у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 р. у справі №31/160, від 14.06.2023 р. у справі №755/15965/17, від 15.09.2022 р. у справі №910/12525/20. У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" набуло права вимоги за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023, укладеним з [PERSON] на підставі договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024, укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", яке в свою чергу набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, укладеного з ТОВ «Таліон Плюс». При цьому, ТОВ «Таліон Плюс» нібито набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", Відповідачем у відзиві зазначається, що також виникають сумніви до обставин отримання ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до [PERSON] , як боржника первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", оскільки договір факторингу № 28/1118-01 між цими особами укладений 28 листопада 2018 року (строк його дії відповідно до п. 8.1, 8.2 становить до 28 листопада 2019 року), а кредитний договір, який нібито серед іншого є його предметом, укладений з відповідачем 27.01.2023. При цьому, позивачем також не надано будь-яких доказів внесення змін чи доповнень до умов договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і не надано жодного документу на підтвердження переходу прав грошової вимоги за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс", витяг з реєстру боржників не може свідчити про передачу прав вимоги до відповідача саме в межах вищезазначеного договору факторингу. Отже, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов?язання за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018 року. Вбачається також, що на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і, договором не могли бути охоплені зобов?язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Крім того, доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року позивачем не надано. Зазначає, що посилання позивача на витяг з реєстру прав вимоги, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» відносно відповідача на суму 46042,44 грн. є безпідставними, наданий витяг з реєстру не містить підписів сторін та печаток. Наступну сторінку витягу не можливо розцінити, як частину цього витягу, оскільки з неї не вбачається до якого витягу вона відноситься, зокрема, вона не містить ні дати, ні номеру. Отже, вказаний витяг є неналежним доказом, який підтверджує той факт, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] . Також відповідач у відзиві зазначає, що незрозуміло на підставі яких норм законодавства проводилося нарахування відсотків по кредитному договору № 385823803 від 27.01.2023 (оскільки договір укладався строком на 11 днів), навіть після відступлення нібито права вимоги по цьому кредитному договору, що викликає сумніви і не підтверджено. Відповідач прохав відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року. 29.10.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (Клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором№28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторони уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Згодом 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 224 від 11.04.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 46 042,44 грн. Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання кредитного договору. Зазначає, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно з умовами договору факторингу, Клієнт зобов`язувався передати Фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що право вимоги за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 11.04.2023, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 224. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідач стверджує, що «витяг з реєстру прав вимоги, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» відносно відповідача на суму 46042,44 грн. є безпідставними, наданий витяг з реєстру не містить підписів сторін та печаток». Згідно з наданими матеріалами, витяг з Реєстру прав вимоги № 224 містить електронні підписи та електронні печатки, що підтверджує його дійсність. Ці підписи та печатки розміщені на сторінці 3 Додатку 15 до позовної заяви. Таким чином, доводи відповідача про відсутність підписів та печаток не мають підґрунтя, оскільки документ відповідає вимогам законодавства щодо електронних документів. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги позивач зазначає, що ним долучено довідку видану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 до ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №30). Зазначає, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] від 27.01.2023 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги за кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином. Зазначає, що це узгоджується з позиціями Київського апеляційного суд в постанові від 08 квітня 2024 року по справі № 357/12164/23; Івано-Франківського апеляційного суду в постанові від 02 липня 2024 року по справі № 339/383/23; Полтавського апеляційного суду в постанові від 31 січня 2024 року по справі № 550/1020/23; Хмельницького апеляційного суду в постанові від 5 лютого 2024 року по справі №672/1022/23. Щодо розрахунків заборгованості за кредитним договором представником позивача у відповіді на відзив зазначається наступне.Відповідно до умов кредитного договору Сторони кредитного договору погодили наступні умови кредитування. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п.2.1. Кредитного договору). З 08.02.2023 до 09.03.2023 нарахування відсотків здійснювалось за Індивідуальною процентною ставкою, передбаченою пунктом 8.5.2 Кредитного договору. Позичальником сплачено як фактично нараховані відсотки, так і тіло кредиту у розмірі 1400,00 грн., отже нарахування відсотків здійснювалось за наступною формулою 18 600*1,64*30/100=9151,2 13.03.2023 в розрахунку наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відображено коригування згідно з пунктом 8.8 Кредитного договору, тобто, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З 13.03.2023 та до 10.04.2023 нарахування відбувалось за базовою процентною ставкою, передбачену пунктом 8.4. Кредитного договору. 11.04.2023 право вимоги перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. ТОВ «Таліон плюс» здійснювало нарахування з 11.04.2023 по 06.07.2023 згідно умов договору, а саме, за базовою процентною, передбаченою пунктом 8.4. Кредитного договору Відповідно, нарахування здійснювались в наступному порядку: 27.01.2023 - 07.02.2023 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою - 1,64 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним, що становило 328,00 грн./день . 07.02.2023 - Відповідач відповідно з Графіком платежів до Кредитного договору вніс суму в розмірі - 5 008,00 грн., чим погасив проценти за користування кредитними коштами в сумі - 3 608,00 грн. та частково погасив тіло в сумі 1 400,00 грн. Таким чином, оскільки Відповідач дотримався умов договору та вніс перший частковий платіж, нарахування продовжились за Індивідуальною процентною ставкою - 1,64 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним, проте оскільки тіло кредиту становило 18 600,00 то нарахування здійснювались 305,04 грн/ день. Наступна дата платежу припадала на 13.03.2023, проте Відповідач не виконав умови договору, та почали застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 554,28 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних, що становить 2,98 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним ( «Базова процентна ставка»). 11.04.2023 - Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 224 від 11.04.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в розмірі 46 042,44 грн.: 18 600,00 грн. -тіло кредиту та 27442,44 грн. - нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Оскільки, ТОВ «Таліон Плюс» стало новим кредитором по відношенню до Відповідача, в період 11.04.2023 - 23.02.2024 нарахування продовжились за Базовою процентною ставкою, тобто 554,28 грн/день. В подальшому жодним з Факторів нарахувань не здійснювалось. 30.05.2023 - Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача за Кредитним договором в розмірі 93 710,52 грн.: 18 600,00 грн. -тіло кредиту та 75 110,52 грн. - нараховані відсотки за користування кредитними коштами . 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 93710,52 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024. Кредитним договором погоджено, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 12.4. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Представником позивача зазначається, що відповідно до позиції Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе на підставі ст. 625 ЦК України: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Оскільки «інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання» погоджено договором, то застосовуються саме ці умови договору - Базова процентна ставка пп.1.4, 1.5 Кредитного договору). 10% річних), то боржник зобов`язаний сплатити саме ці проценти, що передбачені умовами договору. У цьому випадку положення про 3% річних більше не застосовується, оскільки умови договору мають пріоритет над загальною нормою, якщо вони не суперечать законодавству. Представник позивача прохав стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 385823803 від 27.01.2023 року у розмірі 93 710,52 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду відзив у якому заперечував проти позовних вимог, прохав відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, які долучені до матеріалів справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.01.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 385823803 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.26-34). Відповідно до п. 14.2 Кредитного договору, визначено, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець надав позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. 27.01.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , таким чином виконавши взяті на себе зобов`язання. Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ Таліон Плюс», зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. договору) (а.с.17-20). До договору додано реєстр прав вимоги №224 від 11.04.2023 року, де під №22 зазначено: [PERSON] , договір №385823803 від 27.01.2023 року, загальна заборгованість 46042,44 грн (а.с.47-48). За додатковою угодою №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року, продовжено строк дії договору до 31.12.2020 року (а.с.23). Згідно додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.75-78). Відповідно до додаткової угоди №27 від 31.12.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторони дійшли згоди продовжити дію договору до 21.12.2022 року (а.с.86). Додатковою угодою №31 від 31.12.2022 року, до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2023 року (а.с.35). Додатковою угодою №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2024 року (а.с.35). Відступлення права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року, укладеним із [PERSON] , підтверджено довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №385823803/ФК від 16.07.2024 року (а.с.24). 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, згідно якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило права вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останні зобов`язалися прийняти та передати грошові кошти в їх розпорядження за плату на умовах, визначених договором (п.2.1. договору) (а.с.38-41). Згідно реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року, права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року передано ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с.55-56). 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №17/07/24, згідно якого ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (п.1.1. договору) (а.с.61-64). Згідно реєстру боржників №17/07/24 від 17.07.2024 року, права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року передано ТОВ «ФК «Ейс» (а.с.58-59). Факт прийому-передачі реєстру боржників підтверджено актом від 17.07.2024 року (а.с.68). Згідно розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року стосовно [PERSON] , з 27.01.2023 року до 11.04.2023 року нараховано заборгованість на загальну суму 45488,16 грн (а.с.52-53). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №385823803 від 27.01.2023 року стосовно [PERSON] , з 11.04.2023 року до 23.02.2024 року нараховано заборгованість на загальну суму 93710,52 грн. (а.с.45-46). Відповідно до виписки ТОВ «ФК «Ейс» з особового рахунка за кредитним договором №385823803 щодо [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 93710,52 грн (а.с.57). Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 385823803 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 27.01.2023 року, натомість договори факторингу: - №28/1118-01 від 28.11.2018 року, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, - №23/0224-01 від 23.02.2024 року, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», був укладений 23.02.2024 року, - №17/07/24 від 17.07.2024 року, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до ТОВ «ФК «Ейс», був укладений 17.07.2024 року, тобто, на момент укладення договору факторингу про передачу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року. Зважаючи на те, що право вимоги не могло бути передано первісним кредитором ТОВ «Таліон Плюс», то відповідно у ТОВ «Таліон Плюс» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке б він міг передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а вказане товариство могло б передати право вимоги ТОВ «ФК «Ейс». Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 27.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із недоведенням позивачем порушення його прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову судом відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed