Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з моменту подачі позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання або до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.06.2008. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із нею. На даний час донька досягла повноліття та виплата відповідачем аліментів на її утримання припинилася, разом з тим вона навчається та є студенткою Державного торгівельно-економічного університету денної (комерційної) форми навчання. Термін навчання до 30.06.2027. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 149 920 грн. У зв`язку з навчанням донька не має можливості влаштуватись на роботу з метою отримання самостійного заробітку. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним, може працювати та отримувати дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу їхній донці. А оскільки позивач не має можливості самостійно утримувати доньку, то просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 03.10.2024 провадження у цивільній справі за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач належним чином повідомлена про розгляд справи. 26.11.2024\~відповідач надав\~до суду\~заяву,\~в якій\~позов визнав\~частково та просить призначити аліменти на період навчання доньки у розмірі 1/8 частки зі всіх видів його заробітку, мотивуючи це тим, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, він на даний час тимчасово не працює та проживає разом із матір`ю пенсійного віку, яка також потребує його матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.06.2008, сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, який 13.06.2008 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис про розірвання шлюбу за №86. Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.08.2008, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у Державному торгівельно-економічному університеті на денній (комерційній) формі навчання та здобуває вищий ступінь освіти бакалавр за спеціальністю Комп`ютерні науки; термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027; вартість навчання за весь строк навчання становить 149 920,00 грн, вказане підтверджується попереднім договором №1496здб-2023 від 07.08.2023, договором №944 д/6к-2023 від 16.08.2023 про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Державному торгівельно-економічному університеті та додатковою угодою до договору від 16.08.2023 №944 д/6к-2023 про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця. Із наданих відповідачем копій свідоцтв про народження, вбачається, що відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із довідки №410 від 18.11.2024, виданої начальником управління Машталер Н., позивач [PERSON] не перебуває на обліку як безробітний в Козятинському управлінні Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості. Місце проживання [ADDRESS] . Також із наданої відповідачем довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №152 від 18.11.2024 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , 1951 року народження, з 2001 року є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] . Отже, твердження відповідача про перебування непрацездатної матері на його утриманні не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а вищевказані документи лише підтверджують факт реєстрації позивача та його матері за однією адресою, а також її статус пенсіонера. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України, суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою сторін навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже, за змістом вищенаведених положень закону, обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що [PERSON] досягла вісімнадцятирічного віку та продовжує навчання у Державному торгівельно-економічному університеті, строк якого закінчується 30.06.2027, та у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що повнолітня донька сторін навчається, отже - вона потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі як оплата вартості навчання, оплата проїзду до місця навчання, кошти на харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та канцелярських товарів, позбавлена можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Доказів, які вказують про неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки немає, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в певній частині зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При тому, суд, бере до уваги, те що у відповідача є неповнолітні діти від іншого шлюбу, однак наголошує на тому, що це не звільняє його від утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач, звернувшись із позовом про стягнення аліментів на навчання, зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Проте, в свою чергу, не надала суду жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на навчання доньки в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу). На підставі ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей та засад цивільного законодавства щодо розумності і справедливості, беручи до уваги, що донька сторін є повнолітньою, проте продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із навчанням в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 18.07.2024 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років, що буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатиме реаліям сьогодення. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ, від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 8 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивач за подання позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1120 грн 20 коп.

Outcome: partial