Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованої особи Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що згідно Розпорядження органу приватизації № 192606 від 31.10.2005 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] . На підставі вищевказаного розпорядження Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 31.10.2005 року, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-29958, відповідно якого квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Однак, у вищевказаному Свідоцтві було допущено помилку у по-батькові заявниці, а саме замість вірного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Для виправлення вказаної помилки заявниця звернулась до КП Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради із відповідною заявою. Однак, листом КП Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради № 203-0/01-07 від 10.10.2024 року заявницю повідомлено про те, що після вивчення архівної та комп`ютерної бази даних приватизаційної справи на квартиру [ADDRESS] , було встановлено, що на момент оформлення розпорядження органу приватизації № 192606 від 31.10.2005 року, власниця « [PERSON] » 1976 року народження, було надруковано як « [PERSON] ». У заяві на приватизацію житла та у довідці про склад сім`ї наймача було вказано (на російській мові) « [PERSON] », а на українській мові « [PERSON] ». Під час друку приватизаційних документів було допущено технічну помилку. Оскільки вказана розбіжність у написані по-батькові заявниці у вказаному вище Свідоцтві про право власності перешкоджає [PERSON] належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном, а можливості будь-яким іншім чином встановити факт належності заявнику вищевказаного документа, окрім як в судовому порядку, відсутній, просить суд задовольнити дану заяву та ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] . Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради № 192606 зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-29958 від 31.10.2005 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено,\~що [PERSON] івна народилась [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта громадянина України старого зразка Серії [NUMBER] виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 17.06.2002 року. Відповідно до Розпорядження органу приватизації № 192606 від 31.10.2005 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного документа. В матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради № 192606 зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-29958 від 31.10.2005 року з якої вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Окрім того, в матеріалах справи наявна копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10053002 від 10.03.2006 року з якої вбачається, що власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] ївна. Для виправлення вказаної помилки заявниця звернулась до КП Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради із відповідною заявою. Однак, листом КП Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради № 203-0/01-07 від 10.10.2024 року заявницю повідомлено про те, що після вивчення архівної та комп`ютерної бази даних приватизаційної справи на квартиру [ADDRESS] , було встановлено, що на момент оформлення розпорядження органу приватизації № 192606 від 31.10.2005 року, власниця « [PERSON] » 1976 року народження, було надруковано як « [PERSON] ». У заяві на приватизацію житла та у довідці про склад сім`ї наймача було вказано (на російській мові) « [PERSON] », а на українській мові « [PERSON] ». Під час друку приватизаційних документів було допущено технічну помилку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного листа. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявницею [PERSON] було доведено та не викликає сумніву факт належності [PERSON] . Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради № 192606 зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-29958 від 31.10.2005 року, у зв`язку з чим, суд вважає, що причиною невірного написання по-батькові власника майна слугувала технічна помилка, у зв`язку з чим було допущено описку, а саме замість вірного по-батькові заявниці « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факті належності правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житло ім`я [PERSON] належить [PERSON] , є захист інтересів заявниці в її праві розпорядитись належним їй майном. Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документа, суд приходить до висновку, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому дана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved