Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 05.10.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного, майнового спору не мають, у зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб. Позивач зазначає, що подальше подружнє життя та збереження сімейних стосунків з відповідачем не можливе, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, як користувач Електронного суду через підситему ЄСІТС надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглядати справу без його участі. Відповідач до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив суд шлюб розірвати (а.с. 18-20). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.10.2018 у Виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №66. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач вказує, що майнового спору не має, та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Отже, слід повернути позивачу з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги. Окрім цього,

Outcome: approved