Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2023 станом на 21.08.2024 у сумі 25\~591,47 грн. А також просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору. Вимоги обґрунтовано тим, що 21 вересня 2023 року відповідач шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Цього ж дня відповідач підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої йому відкрито поточний рахунок, встановлений відповідний кредитний ліміт і видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Усі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач зі своєї сторони взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору А-Банку не надавав, у зв`язку із чим станом на 21 серпня 2024 року має заборгованість в загальній сумі 25\~591,47 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 20\~574,23 гривень та заборгованості по відсоткам в сумі 5017,24 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 04 вересня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути без його участі. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток на зазначену у позовній заяві адресу, при цьому повістки повернулись без вручення адресату з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом направлення СМС повідомлень на зазначений позивачем в позові номер телефону. Також відповідач повідомлявся розміщенням оголошення на сайті суду про його виклик. У зв`язку з тим, що судом вживалися заходи щодо виклику\~\~відповідача, однак останній в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, також відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею\~15\~та\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 21 вересня 2023 року [PERSON] підписав: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ». В анкеті-заяві зазначено, ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» становлять Договір про банківських послуг. У заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідач просив відкрити йому поточний рахунок [NUMBER] в UАН на конкретно визначених умовах. Зокрема, вид послуги\~відкриття, обслуговування та кредитування поточного рахунку. У заяві відповідач погодився на відкриття йому поточного рахунку зі встановленим кредитним лімітом на споживчі цілі зі строком дії кредитної лінії 240 місяців. Процентна ставка за користування кредитним лімітом упродовж 62 днів пільгового періоду становить 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховуються процентна ставка 3,4 % на місяць. Порядок погашення\~щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. При невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. До укладення договору відповідач ознайомився з усіма умовами кредитування, про що свідчить підписаний ним паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ», у якому визначені: тип кредиту; суму ліміту; строк кредитування; мета отримання кредиту; спосіб та строк надання кредиту; процентну ставку; тип процентної ставки; загальні витрати за кредитом; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; реальну річну процентну ставку; по-рядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. До позову позивач приєднав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», які відповідачем не підписані. Відповідно до довідки Банку [PERSON] був відкритий рахунок № [NUMBER] та видано дві картки зі строком дії до грудня місяця 2031 року. Сума кредитного ліміту на кредитному рахунку відповідача з 21 вересня 2023 року становила 20600,00 гривень, що стверджено відповідною довідкою Банку. З виписки по картковому рахунку відповідача за період з 21.09.2023 по 21.08.2024 вбачається, що він користувався кредитними коштами та вносив платежі на їх повернення. За розрахунком банку відповідач станом на 21 серпня 2024 року має заборгованість за кредитом в загальній сумі 25 591,47 гривень, з яких: 20\~574,23 гривень\~заборгованість за тілом кредиту, 5017,24 гривень\~заборгованість за відсотками. За змістом\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз.2 ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти до-говір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 1066 ЦК України\~передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За змістом ч.ч.1, 2\~ст.1067 ЦК України\~договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (ч.1\~ст.1069 ЦК України). Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2\~глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2\~ст.1069 ЦК України). Згідно із ч.ч.1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.ч.1, 2 ст. 10561\~ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі наведених правових норм та встановлених фактичних обставин справи, в якості належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених Банком позовних вимог суд приймає до уваги підписані 21 вересня 2023 року відповідачем [PERSON] і Банком анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ». Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписаний відповідачем, тому з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд не вважає їх складовою укладеного між відповідачем і Банком договору про надання банківських послуг та у зв`язку із цим вважає посилання позивача на цей витяг, як на обґрунтування своїх вимог, безпідставним. Підписані сторонами анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та заява щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком по своїй правовій природі є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту свідчить про виконання позивачем вимог\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~щодо надання відповідачу інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. У заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, яка по своїй суті є заявою на відкриття поточного рахунку, визначені основні умови кредитування рахунку, що узгоджується із положеннями ст.ст.1067,\~1069\~та ст.ст.1054,\~10561\~ЦК України. Отже, підписавши заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, яка містить усі істотні умови, які характерні для кредитних договорів в розумінні ч.ч. 1, 2 ст. 1069\~та ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, у тому числі розмір процентної ставки, строк кредитування, відповідач [PERSON] у відповідності до ст.ст. 3,\~627 ЦК України\~добровільно погодився на запропоновані Банком умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання. Укладення кредитного договору на визначених у цій заяві умовах відповідач не спростував і не заперечив. Крім цього, використання відповідачем кредитних коштів саме на визначених у заяві умовах підтверджується банківською випискою за відкритим Банком відповідачу рахунком [NUMBER] . Розрахунком заборгованості стверджено невиконання відповідачем умов кредит-ного договору, а його складові відповідають умовам кредитуванню. У\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявленої до стягнення суми заборгованості відповідач не спростував і доказів її погашення, у тому числі частково, не надав. На підставі досліджених у справі доказів та норм матеріального права суд, встановивши, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором від 21 вересня 2023 року не виконав, допустив заборгованість в розмірі 25\~591,47 гривень, з яких: 20\~574,23 гривень\~тіла кредиту, 5017,24 гривень\~відсотків, дійшов висновку про необхідність стягнення з останнього цієї суми на користь позивача. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved