Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього та стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 2016 року він проживає разом із батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що з моменту розлучення його батьків (05.12.2016) та по даний час його мати [PERSON] не бере участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, успіхами у навчанні та спорті, морально та матеріально не підтримує його, не телефонувала йому понад 7 років. Позивач повідомив, що [PERSON] повністю усунулась від його виховання та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.08.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.10.2024 зобов`язано Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, а саме висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . 18.11.2024 на виконання вимог ухвали суду представником Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Нанівською М.М. надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.11.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд страви за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про судовий розгляд даного позову повідомлялася шляхом скерування судових повісток на її поштову адресу. Окрім того, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова). Відповідач не подала відзиву на позовну заяву та інших заяв до суду від неї не надходило. Представник Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Нанівська М.М. в судове засідання не з`явилася, однак а матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без представника адміністрації. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Згідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.3/. 05.12.2016 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/8427/16 /а.с.5/. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.10.2017, у справі №461/8184/16, позов [PERSON] задоволено, визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] /а.с.6-8/. [PERSON] та його батько [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №59 /а.с.10/. Відповідно до інформації, наданої директором Львівської лінгвістичної гімназії ЛМР Маринюком О., [PERSON] , навчається у гімназії з 01.09.2020, є здібним та розумним учнем, має високі досягнення у навчанні. Його успіхами цікавиться виключно батько - [PERSON] , він відвідує батьківські збори, співпрацює з батьківською громадою, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує належний рівень навчання дитини. Мама із сином не спілкується, з сім?єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв?язок не виходить, батьківські збори не відвідує і не цікавиться навчанням дитини /а.с.13/. Відповідно до інформації, наданої директором КЗ ЛОР СДЮСШОР №2, [PERSON] є учнем відділення дзюдо КЗ ЛОР СДЮСШОР N?2, проживає з татом [PERSON] та бабусею [PERSON] по [ADDRESS] . Досягненнями [PERSON] цікавиться виключно батько, а мама [PERSON] - [PERSON] в приміщенні спортивної школи ніколи не була, з тренерами не спілкувалася, з секції не забирала і не приводила /а.с.14/. До матеріалів справи також долучено письмові свідчення [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), які повідомили, що матір [PERSON] не бачили з 2017 року, вона про дитину не піклувалася, не займалася його вихованням, не цікавилася життям сина. Вихованням хлопчика займається батько та бабуся /а.с.16-19/. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із висновком №260001-вих-164503 від 15.11.2024 Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2024 протокол №23, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.61-64/. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, вбачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відтак позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. За правилами ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Приписи ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України вказують, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням обставин справи, суд вважає справедливим розмір аліментів у виді 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ухвали суду від 29.08.2024, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved