Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

23 жовтня 2024 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «Він фінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №462283 від 05.12.2018 року у загальному розмірі 37309,51 грн., яка складається з суми заборгованості 24580,80 грн., суми інфляційних втрат 10513,91 грн., суми 3% річних 2214,80 грн. та стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. 05.12.2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 462283. Відповідно до індивідуальної частини договору № 462283 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 6800 грн. строком до 12.12.2018 року. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 462283 від 05.12.2018 року та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 6800 грн., а в свою чергу відповідач, не виконав умови договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. Всупереч умов індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 462283 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 24580,80 грн., а саме : сума основного боргу 6800,00 грн., сума процентів 856,80 грн., сума прострочених процентів 16524,00 грн., сума пені 0,00 грн., сума штрафів 400,00 грн. 14 березня 2019 року на виконання Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було укладено Додаткову угоду № 14 та підписано Реєстр прав вимог № 14 про те, що на умовах вищезазначеного договору клієнт відступив Фактору Право вимоги до ряду Боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 462283 від 05.12.2018 року, за яким ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоч в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, оскільки позивач не заперечував проти такого розгляду. Згідно ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. 05.12.2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 462283. Відповідно до індивідуальної частини договору № 462283 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 6800 грн. строком до 12.12.2018 року, тобто на 7 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 462283 від 05.12.2018 року та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 6800 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості (станом на дату відступлення прав вимоги), за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту - 6800,00 грн, за процентами - 856,80 грн, за простроченими процентами - 16 524,00 грн, за штрафами - 400,00 грн. Пунктом 1.1 договору про надання фінансового кредиту передбачено, що товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Пунктом 1.2 сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 1.2.1. 1,35 % (один кома три п?ять процентів) від суми кредиту за кожний день користування кредитом (492,75 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. Пунктом 1.3. визначена сукупна вартість кредиту, яка складає 109,45 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 7442,60 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.3.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 9,45 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 642,60 грн. (у грошовому виразі). За умовами пункту 1.4. договору, строк дії договору 7 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надається строком на 7 днів. Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи,\~що\~доказів\~належного виконання\~своїх\~договірних\~ зобов`язань\~щодо\~повернення\~коштів відповідачем\~суду\~не\~надано,\~факт\~отримання\~кредиту та\~його\~розмір\~ відповідачем\~не\~спростовано належними\~та\~допустимими\~ доказами,\~суд\~вважає\~обґрунтованими та\~такими,\~що\~підлягають\~задоволенню позовні\~вимоги\~в\~частині стягнення\~з [PERSON] 6800,00 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 856,80 грн. сума процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Згідно графіку платежів сума нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору, становить 856,80 грн і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Доказів, що кредитодавець застосував стандартну процентну ставку та надав позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого графіку платежів, матеріали справи не містять. Крім того, до суду не подано розрахунку нарахування відсотків за користування кредитом після завершення строку кредитування, не зазначено з якої відсоткової ставки і за який період нараховувались відсотки. Крім того, позивачем нарахована заборгованість відповідача за кредитним договором №462283 від 05.12.2018 року в порядку передбаченому ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних 2214,80 грн за період 30.09.2021 до 30.09.2024, сума інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10513,91 грн за період з жовтня 2021 до серпня 2024 року включно. Разом заборгованість становить 37309,51 грн. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. З висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.11.2024 у справі № 463/6799/18 вбачається, що карантин на всій території України тривав з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями)). Крім того, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, у період з 30.09.2021 до 30.09.2024, про який зазначає позивач. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 14 березня 2019 року на виконання Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було укладено Додаткову угоду № 14 та підписано Реєстр прав вимог № 14 про те, що на умовах вищезазначеного договору клієнт відступив Фактору Право вимоги до ряду Боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 462283 від 05.12.2018 року, за яким ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 6800,00 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 856,80 грн. сума процентів. Позивач також просить стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано копії договору №33 від 22 березня 2024 року про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору № 33 від 22 березня 2024 року про надання правової допомоги, акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 22 жовтня 2024 року на загальну суму 5000,00 грн, та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської». Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідачем не заявлялось. У ст.141 ЦПК України зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи надані документи на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 307,80 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 497,08 грн.

Outcome: partial