Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

28.12.2023 [PERSON] звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» (далі - КП) про зобов`язання укласти договір на надання послуг по водопостачанню та водовідведенню. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. [PERSON] 17.10.2023 придбала у [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці жовтня 2023 року позивач поштовим зв`язком отримала повідомлення на оплату послуг КП «Білгород-Дністровськводоканал» на ім`я попереднього власника квартири - [PERSON] у сумі 35\~545 грн 71 коп. 25.10.2023 [PERSON] звернулась із заявою до КП «Білгород-Дністровськводоканал» про укладення договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню, проведення установки лічильника та опломбування його за адресою: [ADDRESS] . Однак, вказана заява залишена відповідачем без відповіді та виконання. 13.11.2023 позивач повторно звернулась із заявою до КП «Білгород-Дністровськводоканал» про укладення договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню, установки лічильника та опломбування його у квартирі за адресою [ADDRESS] . Вказану заяву відповідач отримав 21.11.2023, однак залишив без відповіді та виконання. У середині грудня 2023 року позивач звернулась до абонентського відділу КП «Білгород-Дністровськводоканал» з метою укласти договір; оплатила вартість підключення лічильника до мережі у розмірі 6\~563 грн 06 коп. Однак, згодом директор КП [PERSON] усно повідомив [PERSON] про відмову в укладенні договору у зв`язку із наявною заборгованістю попереднього власника квартири у сумі 35\~545 грн 71 коп. та можливість укладення договору лише після сплати позивачем вказаної заборгованості. Вказані обставини порушують право позивача як власника майна в частині користування цим майном, оскільки вона позбавлена права оформити правовідносини із відповідачем як користувач послуг з водопостачання, водовідведення, зокрема встановити лічильник для обліку використаної води. 1.2. Правом подачі відзиву відповідач не скористався. 2.Рух справи. Позов подано до суду 28.12.2023. Із 06.08.2024 справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.08.2024. Ухвалою від 22.08.2024 закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду на 24.09.2024, відкладено на 29.10.2024, 28.11.2024. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача - адвокат Холудєєв Б.Є. в судовому засіданні позов підтримував та просив задовольнити шляхом зобов`язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг із його довірителькою як новим власником квартири. Додатково пояснив, що вважає належним способом захисту заявлену позовну вимогу. Представник відповідача Гурова Ю.І. у судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що за вказаною адресою дійсно рахується заборгованість попереднього власника; технічна можливість надавати позивачу послуги з водопостачання, водовідведення є. Вважала, що заявлений спосіб захисту є неналежним, оскільки жодним чином права позивача відповідач не порушував; у задоволенні позову просила відмовити; висловлюючи вказану позицію, посилалась, зокрема, на правову позицію ВС, сформовану у справі № 201/2259/17, постанова від 17.06.2020. 4. Фактичні обставини справи. 17.10.2023 [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17.10.2023, нотаріально посвідченого, зареєстрованого в реєстрі за № 1600; копією витягу з Державного реєстру речових прав № 350723177 від 17.10.2023. На цю квартиру КП «Білгород-Дністровське БТІ» видало технічний паспорт станом на 10.10.2023, яким зафіксовано наявність інженерного обладнання, зокрема, водопроводу, каналізації (без вказівок про недоліки, несправності). [PERSON] поштовим зв`язком за адресою належної їй квартири ( [ADDRESS] ) від КП отримала повідомлення на оплату послуг за вересень 2023 року (абонентську плату за водопостачання, водовідведення) на суму 35\~545 грн 71 коп.; особовий рахунок: [NUMBER] , платник [PERSON] . Позивач 13.11.2023 звернулась до КП» Білгород-Дністровськводоканал» із заявою про укладення договору про надання послуг водопостачання та водовідведення, установку та опломбування лічильника за адресою: [ADDRESS] ; до заяви додала копії свого паспорта, правовстановлюючих документів на квартиру, технічного паспорта (копія заяви вх. № 657 від 21.11.2023). Станом на дату звернення до суду, договір про надання послуг про водопостачання та водовідведення між сторонами не укладено, лічильники води невстановлені. 5. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду прийнятого рішення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути вчинення дії, яке припиняє порушувати право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання» та Правилами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг укладаються\~відповідно до\~типових або\~примірних договорів,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України\~або іншими\~уповноваженими законом\~державними органами\~відповідно до\~закону.\~Договори про\~надання комунальних\~послуг можуть\~затверджуватися окремо\~для різних\~моделей організації\~договірних відносин\~(індивідуальний\~договір,\~індивідуальний договір\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір)\~та для\~різних категорій\~споживачів (індивідуальний\~споживач (співвласник\~багатоквартирного будинку,\~власник будівлі,\~у тому\~числі власник\~індивідуального садибного\~житлового будинку),\~колективний споживач)\~(частини\~перша,\~друга статті\~12 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги»). Відповідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів від 14.01.2009 № 5; статей 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги», власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець послуги\~з централізованого\~водопостачання повинен\~забезпечити її\~постачання безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки\~та величини\~тиску. Параметри\~якості води\~повинні відповідати\~встановленим законодавством\~вимогам. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Критерієм якості\~послуги з\~централізованого водовідведення\~є безперешкодне\~приймання стічних\~вод у\~мережі виконавця\~з мереж\~споживача,\~за умови\~справності мереж\~споживача. Послуга\~з централізованого\~водовідведення надається\~згідно з\~умовами договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~централізованого водовідведення,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Виконавець послуги з постачання гарячої води зобов`язаний щомісяця надавати дані про загальний обсяг спожитої у будівлі гарячої води виконавцю послуг з централізованого водовідведення для нарахування плати за водовідведення гарячої води. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Як визначено пунктом 31 Зведеного переліку суб`єктів природних монополій станом на 31.10.2024, опублікованим Антимонопольним комітетом України, КП «Білгород-Дністровськводоканал» є суб`єктом природної монополії. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до\~пункту 8\~статті 1\~цього Закону кінцевий споживач комунальної послуги - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг регулюються правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85) (далі - Правила). Пунктом 5 цих Правил визначено, що послуги надаються\~споживачу згідно\~з умовами\~типового договору\~про надання\~послуг,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених Законом\~України Про житлово-комунальні послуги та вимогами Правил. Оцінюючи обставини у контексті спірних правовідносин, що виникли між сторонами, необхідно дійти висновку, що між позивачем, як кінцевим споживачем комунальної послуги, та відповідачем, як виконавцем комунальної послуги, виникли правовідносини у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг; їх обліку. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; власник квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві. У межах цієї справи встановлено монопольне становище КП на ринку відповідних послуг; водночас не встановлено обставин, які б вказували на відсутність в КП технічних можливостей надавати комунальні послуги з водопостачання та водовідведення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доказів про недотримання позивачем будь-яких процедур, вимог, що могло б бути перешкодою для укладення договору про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення відповідач суду не надав. Наданий представником КП лист відповідь № 1086 від 31.11.2023 на заяву [PERSON] від 21.11.2023 про укладення договору про надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, яким фактично позивачці рекомендовано звернутись до абонентського відділу з наданням відповідних копій документів для укладення договору та який, на переконання відповідача, доводить відсутність відмови в укладенні договору, суд оцінює як недостовірний доказ, оскільки вказаний лист не містить тверджень ані щодо згоди ані щодо відмови в укладенні договору, а отже не доводить заявлені обставини відповідачем як дійсні (в частині відсутності відмови в укладенні договору та не порушенні прав, інтересів позивача). Окрім того, доказів направлення, вручення вказаного листа позивачу КП не надало. На підставі усних пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у грудні 2023 року все ж зверталась до абонентського відділу КП із відповідним пакетом документів для укладення договору, оплатила вартість підключення лічильника до мережі у розмірі 6\~563 грн 06 коп. за повідомленими їй реквізитами, однак у подальшому від керівника КП отримала усну відмову в укладенні договору та встановлення приладу обліку води в квартирі. У свою чергу відповідач не надав суду доказів про прийняття від позивачки підписаної заяви-приєднання, сплати рахунка за надані послуги водопостачання, водовідведення, факт отримання позивачем послуг. За наведених обставин, підстав для висновку про акцептування договору судом не встановлено. Представник відповідача у судовому засіданні вказані обставини не заперечила, не спростувала. На переконання суду мовчазна бездіяльність КП протягом значного періоду (із листопада 2023 року по грудень 2024 року) вказує саме на відмову відповідача в укладенні з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг, що суперечить вимогам статей 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача відкрити на ім`я позивачки особовий рахунок, які за своєю суттю та змістом є позовними вимогами про зобов`язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, узгоджується із абзацом 12 частини другої статті 16 ЦК, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, згідно із статями 8, 9 Конституції, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, статтею 16 ЦК, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Отже, у випадку порушення юридичною особою законодавства у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідної дії. Подібні висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 18.2018 у справі № 209/4456/16-ц та від 27.08.2020 у справі № 207/2990/18. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду 17.06.2020 у справі № 201/2259/17 суд вважає безпідставним, оскільки обставини справ не є релевантними. З урахуванням фактичних обставин даної справи, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання КП укласти договір на надання послуг по водопостачанню та водовідведенню за адресою: [ADDRESS] , є підставною, обґрунтованою та підлягає до задоволення. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved