Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є інвалідом 3 групи, хворіє на онкологію та отримує пенсію у розмірі 2760,00 грн. щомісяця, інших джерел доходів не має. Зазначає, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем захворіла на онкологічне захворювання. Пройшла складні онкологічні операції, які потребували значних коштів. Також значних коштів потребує її подальше лікування. Рішенням суду від 01 грудня 2023 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано. Зазначає, що самостійно не може справитися з ситуацією яка склалася, перебуває у вкрай важкому матеріальному становищі. За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на час звернення з позовом є повнолітній, однак, він не працевлаштований, а тому жодної допомоги від нього вона немає. Також, від першого шлюбу в неї є донька [PERSON] , яка проживає віддалено, має велику сім`ю та на даний час знаходиться в декретній відпустці, у зв`язку з чим, її фінансовий стан не дозволяє надавати допомогу позивачці. Вказує, що самостійно не може справитися з ситуацією яка склалася, перебуває у вкрай важкому матеріальному становищі. З чоловіком прожили довге спільне життя, однак, коли вона перебувала у вкрай важкому стані через хворобу, він покинув її та самоусунувся від надання допомоги, яку вона так потребує у найважчий період її життя. З огляду на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на її - [PERSON] , [INFO] , утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Третього липня 2024 року від представника відповідача адвоката Канівець О.П. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим позивачку не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України. У зв`язку з наведеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Четвертого липня 2024 року позивачкою подано до суду відповідь на відзив, у якій позивачка зазначає, що аліменти, які вона просить стягувати на своє утримання, пов`язані з її безпорадним станом, важким онкологічним захворюванням, яке потребує значних коштів для лікування. Також їй необхідно проживати, харчуватися та якось існувати. Тому вона просить з відповідача аліменти на її утримання, які на період її хвороби та безпорадного стану вкрай необхідні. 20 липня 2024 року від представника відповідача адвоката Канівець О.П. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник вказує, що позивачка не довела, що вона являється особою, яка потребує матеріальної допомоги. У матеріалах справи присутні докази наявності у позивачки двох повнолітніх дітей. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Звернула увагу, що позивачка є інвалідом ІІІ групи довічно, отримує пенсію по інвалідності, інших доходів немає. Має двоє дітей. Cин не працевлаштований, а донька знаходиться у декретній відпустці. Перебуваючи у шлюбі. вона захворіла на онкологію, у зв`язку з чим потребує значних коштів на лікування та реабілітацію. Наразі шлюб розірвано. Самостійно вона не взмозі себе забезпечити. Чоловік самоусунувся після того як позивачка захворіла. Наявність онкологічного захворювання спричиняє необхідність якщо не постійного лікування, то постійного моніторингу стану захворювання та регулярних обстежень, що потребує значних матеріальних ресурсів, які вона сама не взмозі забезпечити за рахунок пенсії, яку отримує. Позивачка має право на утримання як непрацездатна дружина, згідно з ст. 75 СК України. Вона позбавлена можливості працювати, має додаткові потреби на лікування у зв`язку з хворобою. Доказів того, що відповідач не може надавати допомогу, ним не надано. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у раніше поданому відзиві на позов та запереченнях. Зазначив, що відповідач через 1 місяць і 13 днів стане особою пенсійного віку. Позивачка отримує пенсію, яке забезпечує їй прожитковий мінімум. Пенсія позивачки більша ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Позивачкою та її представником не доведена спроможність відповідача утримувати позивачку, яка має 2 повнолітніх дітей. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Судом встановлено, що сторони по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2023 розірвано. Позивачка [PERSON] є інвалідом 3 групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0740773. У позивачки є двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , а також син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується паспортом позиваки серії [NUMBER] , а також свідоцтвами про народження дітей. З виписки з медичної карти амбулаторного хворого з Закарпатського онкологічного клінічного диспансера від 08.06.2017 вбачається, що у позивачки діагностовано онкологічне захворювання у виді злоякісної пухлини, аденокарцинома. Згідно з довідкою Ужгородської міської поліклініки Ужгородської міської ради від 08.07.2024, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] встановлено діагноз ЗНУ тіла матки фT1NoMo, G2. Стан після операції, променевої терапії 2017. Цукровий діабет. Двобічний гоноартроз. Хронічний холецістід. Окрім цього, на підтвердження наявності різноманітних захворювань позивачка надала консультаційний висновок спеціаліста лікаря-консультанта Ужгородської міської поліклініки від 10.03.2019, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 3505/447 з КНП «Ужгородська районна клінічна лікарня «Ужгородської районної ради Закарпатської області від 21.12.2020, консультація КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» Закарпатської обласної ради від 05.04.2023. Згідно з довідкою про доходи № 7318283062636314 від 11.03.2024, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2760,00 грн в місяць, що за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року складає 16560,00 гривень. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.05.2024 встановлено, що за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року позивачка отримала 62,13 грн додаткового блага від АТ «Універсалбанк». Відповідно до довідки ТОВ «Оптіма хотел менеджмент» за вих. № 49 від 25.03.2024, [PERSON] -Кривка дійсно працює в ТОВ «Оптіма Хотел Менеджмент» на посаді керуючого готелем «Віта Парк Поляна», з 15 лютого 2024 року перебуває у відпустці по вагітності та пологам. Оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому,\~згідно із\~ч.\~3\~ст.\~75\~СК України,\~непрацездатним вважається\~той із\~подружжя,\~який досяг\~пенсійного віку,\~встановленого законом,\~або є\~особою з\~інвалідністю I,\~II\~чи III\~групи. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. У даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати. При цьому, відповідно до частини четвертої статті 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати. Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини. Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою, рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: 1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час; 2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення; 3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу; 4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги. Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України. У розумінні положень частини четвертої статті 75 СК України, один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування. З цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 СК України, так і в низці інших норм СК України. Згідно з частинами першою, другою статті 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Таким чином, зміст частини четвертої статті 75 СК України слід тлумачити системно, враховуючи встановлений іншими статтями СК України обов`язок подружжя утримувати інше подружжя й міжнародні стандарти правового захисту осіб з інвалідністю, яким у даній справі є подружжя, яке потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Останній, зокрема, полягає у визнанні людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції). Отже, призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його. Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка покликається на те, що огляду на стан здоров`я її майновий стан є вкрай нужденним, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі, аліменти на її утримання. Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позивачка [PERSON] хворіє на онкологічне захворювання, є інвалідом ІІІ групи довічно, при цьому отримує пенсію по інвалідності у розмірі 22760,00 гривень. Позивачкою надані довідки лікувальних закладів, які свідчать про лікування та необхідність регулярного вжиття ліків, тобто існування додаткових матеріальних обтяжень. За таких обставин суд вважає, що витрати на лікування позивачки перевищують розмір прожиткового мінімуму, гарантованого державою, та фактичного розміру пенсії, яку вона отримує. При цьому,\~заперечення представника\~відповідача щодо\~можливості дітей\~позивачки надавати\~матеріальну допомогу\~позивачці,\~суд до\~уваги не\~бере,\~оскільки,\~позивачка довела,\~що вони\~на даний\~момент позбавлені\~можливості надавати\~таку допомогу.\~Крім того,\~слід зазначити,\~щопредметом даного спору є саме стягнення аліментів на утримання колишньої дружини-інваліда, які регулюються\~главою 9 СК України. Відомостей щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини у ході судового розгляду не здобуто, відповідачем чи його представником не надано. На підставі наведеного, враховуючи, що позивачка потребує постійного лікування, у зв`язку з наявною в неї інвалідністю через хворобу, яку їй було встановлено під час перебування у шлюбі з відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, а з відповідача належить стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки з позовною заявою до суду. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved