Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що з 29 серпня 2003 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку, яка на цей час досягла повноліття. Стверджує, що життя в шлюбі з відповідачкою не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вже більше семи років не підтримують шлюбних відносин та разом не проживають. Вважає, що їхня сім`я давно розпалась і збереження її не доцільне, оскільки кожен з них має своє особисте життя. Тому наполягає на розірванні шлюбу та звертається з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки перебуває на службі в ЗСУ. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Крім того, зазначив, що з відповідачкою не проживає понад сім років, не підтримує з нею жодних стосунків. Наразі проживає з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Відповідачка в судові засідання жодного разу (вчетверте) не з`явилась, від її представниці, адвоката Турович О.М. до суду подано заяву, в якій зазначила, що відповідачка позов не визнає та бажає особисто приймати участь у розгляді справи, однак, перебуває за кордоном та не має такої можливості. Враховуючи позицію сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 29 серпня 2003 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що було видане повторно 02 липня 2024 року Корецьким відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу сторони мають дочку, яка на цей час є повнолітньою, спільного господарства не ведуть та більше семи останніх років проживають окремо. 09 жовтня 2024 року судом було надано одномісячний строк для можливого примирення сторін, якого в кінцевому результаті досягнуто не було. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 статті 56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу. Судом встановлено та не спростовується доводами сторони відповідача, що сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача який у своїй письмовій заяві повідомляє, що бажає зареєструвати шлюб з іншою жінкою, з якою наразі спільно проживає. Оскільки позивач рішуче наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Належить зазначити, що незгода відповідачки з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, [PERSON] не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачкою та переконаний, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved