Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 321 679,51 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1999 року. Шлюб зареєстровано 15.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1279. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Стосунки з Відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже декілька років кожен з подружжя жили окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування склалось через несумісність характерів, фактично шлюбні стосунки припинено, на даний час Позивач та Відповідач проживають окремо, а дитина проживає з Позивачем та перебуває на її повному утриманні. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.02.2018 року стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. У вересні 2018 року Позивач звернулась до суду з позовною заявою до про зміну способу стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.04.2019 року розмір аліментів змінено, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 700,00 грн. 04.09.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Христюк Іриною Вячеславівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 756/11841/18 виданого 28.08.2019 року Оболонським районним судом м. Києва. 30.09.2024 року Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві надав відповідь на адвокатський запит та довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER]. Згідно вказаного розрахунку заборгованість Відповідача перед Позивачем щодо сплати аліментів станом на 30.09.2024 року становить 327 923 грн. 50 коп. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 26 листопада 2024 р. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, судові документи направлялись йому за зареєстрованим місцем проживання і повернені поштовим зв`язком без вручення через відсутність адресата. Відзиву Відповідач не надав. Тому, на підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає Відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких умов, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №1279. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.2009 року. Спільна дитина проживає разом із Позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.02.2018 року стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.04.2019 року розмір аліментів змінено, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 700,00 грн. 04.09.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Христюк Іриною Вячеславівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 756/11841/18 виданого 28.08.2019 року Оболонським районним судом м. Києва. Внаслідок невиконання Відповідачем рішення суду, утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2024 року за період з вересня 2018 року по вересень 2024 року в загальному розмірі 327 923,50 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві від 30.09.2024 р. ВП № [NUMBER]. Згідно з вказаним розрахунком, за вказаний період Відповідачем не здійснено жодного платежу. Згідно з наданим Позивачем розрахунком пені, за період з 01.09.2018 р. по 30.09.2024 р. сума пені складає 321 679,51 грн. Таким чином, із досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу систематичної несплати Відповідачем на користь Позивача аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим Позивач бажає стягнути з Відповідача відповідні суми неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. У розрахунку пеня нарахована з вересня 2018 року. Однак, суд звертає увагу, що рішення про стягнення аліментів постановлено 11.04.2019 року, та водночас підставою для нарахування пені є вина особи у виникненні заборгованості. Тому, суд вважає обґрунтованим нарахування пені лише з травня 2019 року. Таким чином, враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення Відповідачем аліментних зобов`язань за період за період з 01.05.2019 р. по 30.09.2024 р. становить 316079,51 грн., що не перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Доказів на спростування позовних вимог відповідач не надав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Позивачі у справах про стягнення аліментів. Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як убачається з матеріалів справи між Позивачем та Адвокатом Пушкарьовим О.О. укладено Договір № 10-09-24/1 від 10.09.2024 року про надання правової (правничої) допомоги, видано ордер на представництво інтересів Позивача від 03.10.2024 року, надано Додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №10-09-24/1 від 10.09.2024, де зазначено вартість послуг у розмірі 30 000 грн., Акт прийому-передачі наданих послуг від 02.10.2024 року, в якому вказано, що вартість послуг складає 30 000,00 грн., з яких 5 000,00 грн. - вивчення судової практики; 5 000,00 грн. - направлення адвокатського запиту до ДВС; 5000,00 грн. - розрахунок неустойки; 5000,00 грн. - складання позовної заяви; 5000,00 грн. - складання заяви про забезпечення позову; 5000,00 грн. - представлення інтересів клієнта у суді в режимі відеоконференції. За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні та без участі представника позивача, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову та того, що представник надіслав заяву про розгляд справи без його участі, суд вважає доцільним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 20 000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу виконаної адвокатом роботи. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з Відповідача [PERSON] на користь Позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., а також судовий збір за заявою про забезпечення позову 484,48 грн. Також, оскільки позивачка звільнена за вимогами про стягнення неустойки, то з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору 3160 грн. 79 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial