Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 06.07.2020 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №0.013.569.0720.ФО_К, відповідно до умов якого АТ «ЮНЕКС БАНК» надав відповідачу кредит у сумі 22 581,21 гривень, терміном користування до 07.07.2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 10,00% річних, комісії за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 0,99 % від суми кредиту, а відповідач зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти, а також здійснити всі інші платежі у встановлених даним договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі. 31.03.2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу №31/03-2021, відповідно до умов якого АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, у тому числі стосовно відповідача. Відповідач належним чином не виконав покладені на нього зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 31.03.2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 25 239,29 грн., яка складається з: 18 087,33 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви), 3 916,12 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 157,62 грн - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви), 1 289,82 грн - прострочені проценти за кредитом, 223,55 грн - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви), 1 564,85 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту. З метою захисту своїх прав, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. За наявності існуючих умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 липня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0.013.569.0720.ФО_К (далі - Договір), згідно з умовами якого банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит у сумі 22 581,21 грн, терміном користування до 07.07.2023 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Відповідно до п. 1.4 Договору за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 10,00% річних; комісію за надання кредиту одноразово в розмірі 0,00% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору; комісію за обслуговування кредиту - щомісячно у розмірі 0,99 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Пунктом 2.2 Договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в банку, код банку 322539, за умови сплати позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п. 1.4.2 договору. Пунктом 2.3 Договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно до 25 (включно) числа кожного календарного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 955,55 грн. Згідно п. 2.4 Договору погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу, визначеного в п. 2.3 цього Договору, та суми інших платежів (при наявності) на рахунок № [NUMBER] в АТ «ЮНЕКС БАНК», код банку 322539 (а.с. 11). Із копії паспорта споживчого кредиту встановлено, що АТ «ЮНЕКС БАНК» було видано [PERSON] кредит у сумі 22 581,21 грн, встановлено строк кредитування, розмір процентної ставки, пені, штрафу, комісії (а.с. 12). На підтвердження надання банком кредитних коштів та користування ними [PERSON] надано виписку по особовому рахунку за період з 06.07.2020 року по 31.03.2021 року (а.с. 20-29). 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входили права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року (а.с. 42). 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК», у тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2020 року (а.с. 34-41). Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника [PERSON] за кредитним договором № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2020 року. Факт оплати за договором факторингу підтверджується даними платіжного доручення № 63 від 31 березня 2021 року про сплату 4 850 000,00 грн, що узгоджується з умовами договору (а.с. 43). 18 травня 2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 04-21/544/Ф і надало строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2020 року, яка складає 25 239,29 грн. (а.с. 30, 31, 32, 33). Ця вимога позивача була залишена [PERSON] без реагування, а відтак ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, чинних на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у АТ «ЮНЕКС БАНК» кредит в сумі 22 581,21 грн з фіксованою процентною ставкою 10,00% річних, строком на 36 місяців. АТ «ЮНЕКС БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. [PERSON] , у свою чергу, свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, реєстрів прав вимоги, акту прийому-передачі прав вимоги та платіжного доручення № 63 від 31 березня 2021 року до цього договору, до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2020 року. Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги від 18 травня 2021 року № 04-21/544/Ф, опису вкладення № 0500389278850, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» повідомило відповідача про укладення договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, наявність заборгованості в сумі 25 239,29 грн, яку просило сплатити на відповідні реквізити, та звернення до суду у разі не виконання зобов`язання. За змістом виписки по особовому рахунку за період з 06 липня 2020 року по 31 березня 2021 року, заборгованість відповідача по кредиту перед АТ «ЮНЕКС БАНК» склала 25 239,29 грн, з яких: 18 087,33 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви), 3 916,12 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 157,62 грн - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви), 1 289,82 грн - прострочені проценти за кредитом, 223,55 грн - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви), 1 564,85 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2019 року в сумі 23 450,89 грн, з яких: 18 087,33 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви), 3 916,12 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 157,62 грн - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви), 1 289,82 грн - прострочені проценти за кредитом. Щодо стягнення з відповідача комісії на користь позивача, суд встановив наступне. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума нарахованих відповідачу комісій становить 1 788,40 грн. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.» Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У кредитному договорі № 0.013.569.0720.ФО_К від 06 липня 2020 року сторонами не обумовлено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Договору, тому положення підпункту 1.4.3. пункту 1.4. Договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2 250 грн 38 коп (23450,89/25239,29*2422), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved