Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

11 листопада 2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі №381/3932/24, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь [PERSON] недоотриману пенсію померлої [INFO] [PERSON] , яку було встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2021 року, яке видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рисс М.О. та зареєстровано в реєстрі за №1076, у розмірі 106 705,71 грн.; за період з 23.06.2021 по 14.08.2024 року інфляційні втрати у сумі 46 396,13 грн. та 3% річних у розмірі 10 019,05 грн.; судовий збір у розмірі 1 304,97 грн. Так, від сторони позивача направлено докази понесення витрат на правову допомогу лише. 18.11.2024 року, тобто після ухвалення рішення у справі, зробивши до закінчення судових дебатів у справі про це відповідну заяву, а саме зазначено у самій позовній заяві. Таким чином, виникла необхідність вирішення питання ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі і судом постановлено розглянути дане питання\~без виклику\~сторін. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). Рішення суду ухвалено 11.11.2024 року, останнім днем для подачі доказів у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України є 16.11.2024 року, який є вихідним днем, а докази понесення судових втрат подано 18.11.2024 року, тобто у перший робочий день та з дотриманням зазначеного процесуального строку. Суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). В силу вимог ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Суд, повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно п.\~3\~ч.1\~ст.\~270\~ЦПК\~України,\~\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати . В п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14\~\~«Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133 ЦПК України передбачено, що\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються \~у разі\~задоволення позову\~на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про\~надання правничої допомоги на підставі відповідних\~доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З метою отримання професійної правничої допомоги 04.08.2020 року [PERSON] укладено з Адвокатським об`єднанням «Група Бізнес Партнерів» в особі керуючого партнера Проскурні Т.В Договір про надання правової допомоги №86/2020. За умовами вказаного договору, адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання представництво через партнерів та/або його адвокатів (помічників адвокатів) у встановленому порядку інтересів клієнта в судах загальної юрисдикції, а клієнт зобов`язався оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень та гонорар, який визначається додатковою угодою. Додатком №1 до вказаного договору сторони узгодили, що вартість послуг (гонорару) адвокатського об`єднання складає 1\~600,00 грн. за годину. Також адвокатом надано опис робіт та витрачений на це час, за яким, на підготовку позовної заяви витрачено 8 годин, що з розрахунку 1\~600,00 грн. складає 12\~800,00 грн., на виїзд адвоката Проскурні Т.В. для участі у судовому засіданні витрачено 3 год., що становить 4\~800,00 грн., на підготовку відповіді на відзив з додатками витрачено 4 год., що становить 6\~400,00 грн. Таким чином, загальна сума коштів, яка підлягає сплаті [PERSON] на рахунок адвокатського об`єднання, складає 24\~000,00 грн., що також вбачається із рахунку на оплату №213-381/3932/24 від 18 листопада 2024 року. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Разом із тим, сторона відповідача не зверталась до суду з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,\~\~пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналізуючи перелік наданих послуг суд зауважує, що адвокат не приймала участі у судових засіданнях, а подала заяву про розгляд справу без її участі. Крім того, відповідь на відзив не було прийнято судом до уваги, з огляду на те, що відзив було залишено без розгляду. На думку суду, стягненню підлягають лише витрати за фактично виконані роботи та надані послуги, яким у даному випадку лише являються підготовка позовної заяви у розмірі 12 800,00 грн. Оскільки стороною відповідача не було подано клопотання про зменшення таких витрат, їх слід стягнути у вказаному розмірі.

Outcome: approved