Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

У квітні 2024 року позивачка [PERSON] , через адвоката Бондара Р.І. (ордер, свідоцтво а.с.24, 25), звернулась до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації) про визнання права на приватизацію житлового приміщення, в якому позивачка просила визнати за нею право на приватизації житлового приміщення загальною площею 27,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , без правовстановлюючого документу у зв`язку з неможливістю отримати його дублікат. На обґрунтування позовних вимог, які наведено в редакції позовної заяви від 04 червня 2024 року (а.с.38-44), посилається на те, що позивачка [PERSON] з 24 березня 1987 року зареєстрована у кв. [ADDRESS] . З 10 грудня 1987 року позивач є членом житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Темп-14». Згідно довідки № 389/14 від 27 червня 1991 року позивачка у травні 1991 року повністю здійснила оплату пайового внеску за дану кооперативну квартиру. Скориставшись своїм правом на приватизацію житлового приміщення, позивач звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (КМДА) із заявою від 05 січня 2024 року, однак їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю довідки ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року. Крім того, ЖБК «Темп-14» відмовив позивачці у видачі дублікату довідки № 377/14 від 01 грудня 1991 року за відсутністю її оригіналу та її копії, вказавши про неможливість достеменно встановити реквізити та зміст довідки. Технічний паспорт на спірну квартир виготовленого 14 грудня 2023 року на ім`я [PERSON] .. Звернувшись до ЖБК «Темп-14», позивачка отримала довідку від 04 січня 2024 року № 04/01/24, якою було підтверджено отримання довідки ЖБК «Темп-14» № 389/14 від 27 липня 1991 року, в якій зазнається, що вона є власником спірної квартиру і нею сплачено пайовий внесок у повному обсязі. Посилаючись на норми матеріального і процесуального права позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 04 грудня 2024 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивачки про уточнення позовних вимог. 15 липня 2024 року представником відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації) Дубровською І.О. (довіреність а.с.71) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у позові. У відзиві вказується, що 05 січня 2024 року позивач звернулась до Департаменту з питань реєстрації м. Києва із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на кв. [ADDRESS] , за результатом розгляду якої державним реєстратором Департаменту 29 лютого 2024 року прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 71823590 у зв`язку із завершенням строку, встановленого ч. 3 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) для усунення обставин, що були підставою для зупинення прийняття рішення про державну реєстрацію. Зокрема позивачем не було надано довідку ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року чи належним чином оформлений її дублікат, посилання на яку містилось у інформаційній довідці КП КМР «КМ БТІ» КВ-2024 № 8033 від 11 березня 2024 року, як на підставу набуття права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 вказаного Закону, необхідною є перевірка наявності факту виконання умов правочину, з яким закон та /або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державний реєстрації, а у даному випадку таким документом є довідка ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року. Крім того, вказується, що до компетенції Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (КМДА) не відноситься визнання/питання права на приватизацію об`єктів нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивачки - Бондар Р.І. позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача - Дубровська І.О. у судовому засіданні висловлено позицію, яка наведена у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу (ЦК) України. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального Кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Темп-14» від 27 липня 1991 року № 389/14, виданої [PERSON] , вона є власником кв. [ADDRESS] , та повністю внесла пайовий внесок за квартиру в розмірі 4 041,00 руб., що складає суму паєнакопичення; [PERSON] є членом ЖБК «Темп-14» з 10 грудня 1987 року (а.с.47). Дані обставини також наведено і у довідці ЖБК «Темп-14» від 01 січня 2024 року № 04/01/24 (а.с.53). Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП КМР «КМ БТІ») надана позивачці інформаційна довідка КВ-2024 № 8033 від 11 березня 2024 року, відповідно до якої право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки, виданої ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року, дата реєстрації в бюро - 18 лютого 1991 року за реєстровим номером 84/33110 (а.с.48). Також на заяву [PERSON] від 19 березня 2024 року щодо видачі дублікату довідки № 337/14 від 01 грудня 1991 року, головою правління ЖБК «Темп-14» листом від 23 березня 2024 року № 23/03/24, надано відповідь, де повідомлено, що у розпорядженні ЖБК «Темп-14» відсутні ані оригінал, ані копії вказаної довідки. Вказується, для отримання дублікату запитуваної довідки необхідного надати її копію, оскільки достеменно встановити зміст довідки, перевірити її зміст, дійсність реквізитів не виявляється можливим, тому ЖБК «Темп-14», не має можливості видати дублікат довідки № 337/14 від 01 грудня 1991 року (а.с.9). Технічний паспорт на спірну квартиру складено КП КМР «КМ БТІ» 18 грудня 2023 року (а.с.54-56). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням № 71823590 від 28 лютого 2024 року держаного реєстратора прав на нерухоме майно КанівецьЛ.М. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації) відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 05 січня 2024 року у зв`язку із завершенням строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону, для усунення обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме ненадання у встановлений строк довідки ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року чи належним чином оформленого дубліката такої довідки, що є підставою для виникнення права власності відповідно до відповіді БТІ (а.с.57). Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. У разі порушення цього права, згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Порядок приватизації громадянами займаних ними жилих приміщень у будинках державного житлового фонду регулюється Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», зазначений закон визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон про приватизацію) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень. державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про приватизацію, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до частин першої, другої статті 4 Житлового Кодексу Української РСР (далі - ЖК) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). За змістом ст. 4 ЖК жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд) та жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів). Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Під час розгляду справи установлено, що спірна квартира передавалась позивачці, як члену ЖБК, яка сплати суми пайового внеску у травні 1991 році та набула право власності на квартиру у відповідності до положень ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинним на момент проведення оплати. Отже, з урахуванням обставин справи та норм наведеного законодавства, спірна квартира належить позивачці на праві приватної власності та, відповідно, не може бути об`єктом приватизації оскільки не відноситься до державного житлового фонду. Також за матеріалами справи встановлено, що метою звернення позивачки до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації) було не набуття квартири у приватну власність у порядку приватизації, а проведення реєстраційної дії, зокрема проведення за позивачкою [PERSON] державної реєстрації права власності на спірну квартиру, набуту позивачкою у власність у 1991 році. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» необхідною є перевірка наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, що у даному випадку перевірці підлягала довідка ЖБК «Темп-14» № 377/14 від 01 грудня 1991 року. Відповідачем у справі стороною позивача заявлено Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації). Рішенням Київської міської ради від 02 березня 2023 року № 6021/6062 затвердженого Положення про Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до п.5.3.1 даного Положення, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації) забезпечує: проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; права власності та права довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності; заборони відчуження та/або користування, арешту, іпотеки, податкової застави, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва та інших обтяжень. Ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Формування та зберігання реєстраційних справ. Відтак, до заявленого відповідача не відноситься вирішення питання щодо приватизації житла. Разом з тим, у випадку незгоди відповідача із відмовою державного реєстратора у вчиненні реєстраційної дії з державній реєстрації права власності на квартиру, належним способом захисту прав є оскарження дій державного реєстратора у порядку адміністративного судочинства. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи, проаналізувавши зібрані та досліджені надані докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed