Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Круп`яний тік», в якому, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 56 427,32 грн., заборгованість по грошовій компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 04.07.2016 року по 04.03.2024 року позивач знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Круп`яний тік». Вказує, що був звільнений згідно наказу №6 від 04.03.2024 року у відповідності до п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), однак йому нарахували та не виплатили заробітну плату у розмірі 56 427,32 грн. Зазначає, що у наказі при звільненні також було передбачено провести нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 32 календарних дні за період роботи з 04.07.2022 року по 31.12.2023 рік. За вказаного позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості із заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.06.2024 року позовну заяву залишено без руху. 25.06.2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний тік» - відомості про розмір та розрахунок заборгованості по грошовій компенсації за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 04.07.2022 по 31.12.2023 за 32 календарних дні та за період роботи із 01.01.2024 року по 04.03.2024 року за 4 календарних дні. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не відомі, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.\~280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.07.2016 року [PERSON] був прийнятий на посаду менеджера (управителя) із збуту згідно наказу №21 від 01.07.2016 року. 04.03.2024 року звільнений за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №6 від 04.03.2024 року. Як вбачається з довідки ТОВ «Круп`яний тік» за вих. №9 від 07.03.2024 року заборгованість по заробітній платі позивачу за період з травня 2021 року по березень 2024 року становить 56 427,32 грн. За ч. 7 ст. 43 Конституції, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 1 Закону «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Приписами ст. 43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ч. 4 ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами колективними договорами. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч. 1ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки За частиною 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 7 розділу IV цього Порядку, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Аналіз ч. 1 ст.47, ч. 1 ст.83, ст.116 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за не використану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Таким чином, вищеописані нормативні акти прямо покладають на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість по грошовій компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки в розмірі 10 000,00 грн. Згідно наказу №6 від 04.03.2024 року бухгалтерії провести нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 04.07.2022 року по 31.12.2023 року терміном 32 календарних дні та 4 календарних дні за період робити з 01.01.2024 року по 04.03.2024 року. Оскільки відповідач\~не виплачує\~позивачу належну\~до сплати\~суму заробітної\~плати в\~розмірі 56\~427,32 грн., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, крім того, підлягає задоволенню й позовна вимога про стягнення заборгованості по грошовій компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1 211,20 грн. внесеного судового збору та на користь держави судовий збір в розмірі -1 211,20 грн.

Outcome: approved