Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

03.07.2024 Департамент служб у справах дітей ХМР звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказав, що малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у Службі у справах дітей по Шевченківському району як такі, що потрапили у складні життєві обставини. Діти перебувають на повному державному утриманні у комунальному закладі соціального захисту дітей. 30.03.2023 співробітниками СЮП ВП ХРУП №3 було вилучено із небезпечного середовища від їх матері [PERSON] , оскільки остання та її співмешканець постійно перебували у стані алкогольного сп`яніння, конфліктували між собою, діти у квартирі проживали у антисанітарних умовах. Мати дітей померла. Діти проживали з матір`ю. Батько проживав окремо. Відповідач проживав неподалік від своїх синів, володів інформацією про те, що матір дітей пиячить та не забезпечує належні умови для дітей, при цьому жодних заходів батько не вживав. [PERSON] притягувався до відповідальності за вчинення насильства у сім`ї та невиконання батьківських обов`язків. Після вилучення дітей від матері їх відповідач жодного разу дітей не відвідав. [PERSON] зазначив, що не має можливості для утримання дітей та проживання з ними. Відповідач офіційно не працює. Після смерті матері дітей відповідач виявив бажання виховувати ті піклуватися про дітей, створити належні умови для їх проживання та утримання, проте житло залишилось у непридатному стані. У зв`язку з чим позивач просить відібрати малолітніх дітей від батька, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей, які перераховувати на їх особисті кошти. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова. 04.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі, призначено судове засідання. 26.08.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому, додатково зазначила, що на теперішній час діти перебувають у комунальному закладі та не бажають повертатися до батька, вони всім забезпечені, доглянуті. Окрім того, представник позивача повідомила відповідачу адресу де перебувають діти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву не визнав, просив відмовити у задоволені позову, вказав, що не має змоги піклуватися про дітей, оскільки він не знає де вони перебувають. Дітям він телефонує, проте їм вихователі забороняють повідомляти своє місце перебування. Забрати дітей до себе не може, оскільки в квартирі, де він мешкає живе багато людей та він не зможе облаштувати там навіть спальне місце для синів. Він працює не офіційно та заробляє кошти, проте не перераховує дітям, оскільки вони живуть не з ним. Окрім того, звернув увагу, що у нього є старші діти від іншого шлюбу, син військовий з перших днів боронить Україну, дочка працевлаштована та сплачує податки. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками [PERSON] є батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1291. [PERSON] народився [INFO] , батьками [PERSON] є батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1216. Малолітні діти зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання. [PERSON] (мати дітей) померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 1207. 30.03.2023 інспектором СЮО ВП ХРУП №3 складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що 30.03.2024 об 11-24 год. була виявлена дитина чоловічої статі по [ADDRESS] , особу дитину встановлено [PERSON] 30.03.2023 інспектором СЮО ВП ХРУП №3 складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що 30.03.2024 об 11-25 год. була виявлена дитина чоловічої статі по [ADDRESS] , особу дитину встановлено [PERSON] 03.04.2023 листом за № 3435/119-60/01-2013 начальника СЮП ВП ХРУП №3 ГУ НП в Х\\о повідомлено начальника ССД Шевченківського району м. Харкова про те, що 30.3.2023 до ХРУП №3 надійшло повідомлення зі служби «102» за фактом виклику неповнолітнім щодо конфлікту між матір`ю та її співмешканцем. По прибуттю на місце виклику було встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] перебувають у стані алкогольного сп`яніння, мали короткочасний конфлікт, який вирішили одразу, факт домашнього насильства не підтверджується, претензій не мають. Двоє малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без догляду, в хаті не прибрано, діти зранку не їли, протиправних дій щодо них не застосовувалося. Працівниками СЮП ВП ХРУП №3 діти були вилучені, згідно акту про покину чи знайдену дитину та їх доставлено до КНП ХОР «ОДКЛ №1». 04.04.2023 наказом начальника Служб у справах дітей по Шевченківському району №46 взято на облік малолітнього [PERSON] з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх намінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання. 04.04.2023 наказом начальника Служб у справах дітей по Шевченківському району №45 взято на облік малолітнього [PERSON] з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх намінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання. 27.04.2023 малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей «Міста Харкова», що підтверджується листом директора вказаного закладу №82 від 27.03.2024. Окрім того, в цьому ж листі директор закладу вказує, що за весь час перебування дітей у закладі до них регулярно приїздила старша сестра з чоловіком, цікавилась станом здоров`я, привозила речі, смаколики та інше. Батько відвідував дітей, але зацікавленості про їх вподобання, успіхи в навчанні або їх потреби його не цікавили. Зі слів дітей батько не брав участі у їх вихованні поки були жива їх мати. Декілька разів батько приходив до дітей й нетверезому стані. Зі спостереження адміністрації центру, психолога та вихователів закладу, батько взагалі не має з дітьми не емоційного зв`язку, не розуміє і не цікавиться розвитком малолітніх синів. На думку адміністрації спільного проживання дітей з батьком не можливо з багатьох причин, а саме: батько зловживає спиртними напоями, не має емоційного зв`язку з дітьми, не розуміє на психофізіологічних особливостях дітей, не має постійної офіційної роботи, не має можливості забезпечувати дітей як матеріально так і задовольнити духовний, розумовий та психофізичний розвиток. З листа директора Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей «Міста Харкова» від 20.05.2024 за №137 вбачається, що з 27.04.2023 по теперішній час у закладі знаходяться малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Батько малолітніх дітей [PERSON] за час перебування дітей у закладі відвідував дітей, але постійно у супроводі матері, яка при спілкуванні з адміністрацією Центру зауважила, що її син [PERSON] регулярно зловживає спиртними напоями, несамостійний, не працює та живе на пенсію матері. На сьогодні малолітні знаходяться у Івано- Франківській області, смт. Ворохта Ворохтянський обласний кістково- туберкульозний санаторій «Смерічка». При відвідуванні дітей у Ворохтянському санаторії адміністрація центру спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] з приводу їх спільного проживання з батьком, на що діти повідомили, що не хочуть жити разом з батьком. Дітей дуже засмутив факт, що їм прийдеться проживати з батьком. [PERSON] почав плакати, коли почув, що батько хоче забрати їх з братом. Необхідно зауважити, що [PERSON] властиві переконаність і впертість у відстоюванні своїх намірів, незважаючи на протидію зовнішніх обставин. Нетерпимість до слабкості оточуючих. Можна впевнено стверджувати, що [PERSON] задет втекти від батька, як тільки той забере дітей. [PERSON] негативно сприйняв новину про спільне проживання з батьком, але емоційно хлопчик був більш стриманий ніж [PERSON] . [PERSON] повідомив, що батько ніколи не цікавиться успіхами братів у навчанні, їхнім життям. Хоча батько телефонує інколи вихователям, але він ніколи «не може додзвонитися» до синів. Тим часом класний керівник хлопчиків постійно на зв`язку з дітьми і завжди додзвонюється до них. Вихователі [PERSON] та [PERSON] повідомили, що батько телефонував декілька разів до них, але у нетверезому стані, єдине, що турбувало батька, це те, що він не може додзвонитися до синів, він жодного разу не поцікавився здоров`ям дітей, успіхами у навчанні. Директор закладу повідомляє, що спільне проживання дітей з батьком призведе до емоційного виснаження, зростання напруженості та тривожності малолітніх. Із заяви вихователя [PERSON] , яка надані директору комунального закладу, вбачається, що під час перебування у закладі [PERSON] та [PERSON] діти не отримували від батька жодного разу посилок та подарунків, батько телефонував йому (вихователю) три рази, два з яких, йому, здалося, був на підпитку. Батько дітей практично не цікавиться життям дітей, їхніми успіхами в навчанні та спорті. Діти неоднаразово висловлювали побоювання, щодо повернення до батька та багато разів казали, що із задоволенням би повернулися до сестри. Із заяви вихователя [PERSON] , яка надані директору комунального закладу, вбачається, що під час перебування у закладі [PERSON] та [PERSON] батько жодного разу не надсилав дітям будь-яких посилок. Навіть на день народження хлопців не було привітань та подарунків від тата. Особисто їй (вихователю) батько [PERSON] телефонував два рази, один раз, їй задалося, що він на підпитку. У розмові з батьком він висказував претензії, що не може зв`язатися із хлопцями, хоча проблем зі зв`язком не було. Життям дітей батько не цікавився. [PERSON] надав заяву директору Центру, у якій зазначив, що він відмовляється повертатися до батька [PERSON] . За час його перебування у Центрі батько практично не цікавився його життям, він жодного разу не отримував подарунків, навіть до дня народження. Батько дзвонив декілька разів та іноді у нетверезому стані. Він дуже схвильований можливістю повернення до батька та має велика бажання повернутися до жити з сестрою. [PERSON] також надав заяву директору Центру, у якій вказав, що він відмовляється повертатися до батька. За час його перебування у [PERSON] батько мало цікавився його життям, він не отримував жодного подарунка від батька. Батько йому телефонував три рази, один раз у нетверезому стані. Він дуже стурбований щодо можливості повернення до батька та має бажання повернутися до сестри. Також матеріали справи містять копію заяви [PERSON] , яка надана начальнику Служби у справах дітей [PERSON] , та у якій [PERSON] вказує, що батьки [PERSON] та [PERSON] продовжують вести антисоціальний спосіб життя. Щоденне пияцтво матері закінчується сварками зі співмешканцем. [PERSON] часто прибігає у сльозах до них за місцем проживання бабусі та батька та скаржиться на те, що мати його б`є, хлопчик не хоче повертатися додому. Батько його відводить додому до матері. 05.07. Семен втік від матері, його знайшов патруль поліції та привезли до них. [PERSON] тим часом був у них. Увечері того ж дня вона зателефонувала матері дітей та повідомила, що діти у них та їх потрібно забрати, проте мати нецензурно висловлювалась та перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Діти ночували в цей день у них. [PERSON] часто ходить один за дорученнями матері, а також у бік [PERSON] до озера, де співмешканець матері ловить рибу. Батько дітей також зловживає алкогольними напоями та перебуває на утриманні у своєї матері. [PERSON] висловив свій намір і бажання виховувати та піклуватися про дітей, створити належні умови для їх проживання та утримувати матеріально, про що написав заяву від 22.05.2024. У зв`язку з чим ССД по Шевченківському району м. Харкова проведено обстеження умов проживання, так з наданого акту обстеження умов проживання вбачається, що житло залишається у непридатному для проживання стані: для дітей, батьком там нічого не зроблено. При обстеженні житла, виявлено, що батьком не створені необхідні умови проживання за яких, можливо повернення дітей в сім`ю. [PERSON] частково підготовлена кімната дітей: є 2 ліжка, 2 столи для навчання, підклеєні обідрані шпалери, пофарбована віконна рама та помите скло. При цьому меблі брудні, речі дітей складені купою, не розібрані, визначити наявність необхідного одягу для дітей, не можливо, постільної білизни не має. Інші приміщення квартири у непридатному для проживання стані: все брудне, не прибране, засмальцьоване. У ванній та вбиральні відсутня можливість користування сантехнікою. На кухні: електроплита, кухонне начиння, посуд брудні. В квартирі зберігається неприємний запах. [PERSON] не бачить проблеми у такому санітарному стані житла і вважає, що ним створені умови для дітей, а наводити лад в квартирі він буде тільки після повернення йому на виховання синів. Вказане також підтверджується актами обстеження умов проживання від 07.03.2024, від 16.05.2024 та висновком оцінки потреб сім`ї від 07.03.2024. Вказані акти обстеження умов проживання підтверджені світлинами, які надані позивачем та з яких вбачається занедбаний стан квартири, яка не придатна для проживання дітей. З інформаційного листа ст. ДОП СДОП ХРУП №3 від 16.02.2024 вбачається, що [PERSON] за час проживання за адресою [ADDRESS] зарекомендував себе з незадовільної сторони, так як зловживає спиртними напоями, довгий час не працює та 10.11.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Скарг по відношенню до [PERSON] не надходило, компрометуючої інформації по відношенню до [PERSON] немає. Батько дітей [PERSON] впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався (довідка директора КНП «МПНД №3»; на диспансерному обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває (довідка лікаря- нарколога КНП ХОР «ОКНЛ». Згідно\~ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. При цьому під забороною розлучення дитини з батьком в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання батька та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку батька та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й батька, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. В судовому засіданні\~в суді встановлено, що [PERSON] , як батько дітей [PERSON] та [PERSON] , неналежно і в недостатній мірі піклується про дітей, неналежно виконує батьківські обов`язки, неспроможний забезпечити дітей достатнім харчуванням, доглядом, вихованням та лікуванням. Вказане підтверджується наданими доказами, а саме актами обстеження умов проживання, світлинами, які виготовлені при складанні актів про обстеження умов проживання, листом начальника СЮП ВП ХРУП №3, у якому відображено, що малолітні діти перебували без догляду батьків та були вилучені, наказами Департаменту служб у справах дітей, якими [PERSON] та [PERSON] взято на облік, з підстави проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків. Окрім того, неспроможність батька належно та у достатній мірі піклуватися про дітей підтверджується його поясненнями, які він надав у судовому засіданні та у яких останній зазначив, що на теперішній час не може забрати дітей, оскільки не має умов проживання. Аналогічні пояснення [PERSON] надано начальнику Служб у справах дітей, де він зазначив «я знаю, що мої діти перебувають у центрі соціально- психологічної підтримки, я не можу забрати дітей, оскільки не можу забезпечити їх житлом». Судом також враховано, що Департаментом служб у справах дітей було роз`яснено [PERSON] про необхідність вжити заходів щодо належного виховання та забезпечення дітей, разом з тим відповідачем не надано жодного доказу що ним вживались будь-які заходи. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей вказала, що неодноразово було запропоновано [PERSON] навести порядок у квартирі, у якій мешкали діти з матір`ю до її смерті. [PERSON] зазначив, як в судовому засіданні, так і представникам Служб, що квартира приведена до ладу, проте з актів про обстеження умов проживання та світлин вбачається, що квартира взагалі не приведена до стану, у якому можуть проживати діти. Окрім того, представник позивача у судовому засіданні зазначала, що [PERSON] також було роз`яснено про можливість орендувати квартиру або кімнату для забезпечення належного проживання дітей, проте [PERSON] не виконав вказаних вказівок. Отже, профілактична робота, яка проводилась з відповідачем [PERSON] працівниками служби у справах дітей, не призвела до позитивних змін у його поведінці та ставленні до виконання батьківських обов`язків. Навіть станом на день розгляду справи [PERSON] в судовому засіданні вказував, що не має змогу утримувати дітей, проте заперечує щодо відібрання у нього дітей, які планує вжити заходи щодо належного утримання дітей не пояснює. На питання суду «чи перераховує буди які кошти на утримання дітей» [PERSON] вказав, що не перераховує, оскільки вони проживають не з ним. З копій заяв вихователів Центру, де перебувають діти, вбачається, що батько телефонував тричі вихователям, проте жодного разу не цікавився станом, здоров`ям, розвитком дітей, на думку вихователів, [PERSON] декілька разів телефонував у нетверезому стані. Отже, відсутність реальної турботи про дітей, про їх життя, здоров`я, лікування, виховання, про підготовку до самостійного життя негативно впливає на їх розвиток та долю. Враховуючи наведені обставини і норми закону, і те, що [PERSON] є особливо непридатним та неблагонадійним, суд вважає, що такий тимчасовий захід є необхідним для забезпечення найкращих інтересів малолітніх дітей і перебування в\~безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта\~статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Отже, згідно із законом на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, враховувати факти вчинення домашнього насильства як стосовно дитини, так і у присутності дитини. Тобто в разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти, чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або у її присутності. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 753/23626/17 (провадження № 61-15474св21). У позовній заяві зазначено та наголошено представником позивача у судовому засіданні, що [PERSON] притягувався Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 173-2 КУпАП (справа №638/7418/19) та до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (справа №638/4990/22). За правилами ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про доступ до судових рішень» - судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Як вбачається з сайту Судова влада України за №638/4990/22 зареєстровано адміністративний матеріал стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що за вказаним номер справи 638/4990/22 стосовно [PERSON] прийнято постанову, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. При розгляді адміністративного матеріалу судом було встановлено, що 01 серпня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не виконав покладених на нього батьківських обов`язків, що передбачені ст.150 СК України, а саме перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння виганяв з дому своїх малолітніх дітей [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. Постанова суду, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків набрала законної сили 08.11.2022. Доказів того, що [PERSON] оскаржував постанову матеріали справи не містять, [PERSON] , достеменно знав, що стосовно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП, що справу направлено до суду, не вжив жодного заходів щодо спростування фактів, які викладені у протоколі, а отже погодився з вказаним протоколом та постановою суду. Вказана постанова суду враховуються судом при вирішення питання про відібрання малолітніх дітей. Отже, суд приходить до висновку про те, що відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від її батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення їх інтересів та максимально можливою мірою виживання і здорового розвитку дітей. Суд звертає увагу відповідача [PERSON] , що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідач відповідно до частини третьої\~статті 170 СК України\~не позбавлений можливості повернути дітей. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі №\~\~461/2084/20 Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до положень\~ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини»\~(ратифікована Україною 27 лютого 1991 року ), держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. В судовому засіданні не було опитано дітей , оскільки на теперішній час діти перебувають за межами Харківської області, куди їх було відправлено через запроваджений воєнний стан та через постійні ракетно- бомбові удари по м. Харкову. Отже, задля безпеки дітей судом прийнято рішення не опитувати дітей у судовому засіданні. Разом з тим, суд враховую думку дітей [PERSON] та [PERSON] , яка висловлена ними у заявах наданих Директору КЗ «ЦСПДР м. Харкова» та у яких діти вказують, що дуже схвильовані можливістю повернутися до батька та не бажають з ним проживати. Згідно з вимогами ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2\~статті 182 СК України, до якої внесено зміни\~Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд\~враховує обставини справи, вимоги ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, можливості відповідача і потреби його малолітніх дітей, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком батька, що відповідач працездатна особа, інших утриманців не має, тоді як утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, тому приходить до висновку про стягнення щомісяця\~з \~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та на\~користь [PERSON] ,\~ [INFO] \~ аліментів на їх\~утримання у\~розмірі 1\\2\~частини від\~усіх видів\~доходу (заробітку),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісяця,\~починаючи з\~ 03.07.2024\~ до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною якщо ніхто не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн (за позовну вимогу про відібрання дітей та за позовну вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved