Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») через свого представника звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2023 року між TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76553167 (договір укладено в електронній формі). 14.06.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 14195,74 грн. Крім того, 17.10.2023 року між TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4986626 (договір укладено в електронній формі). 14.06.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 11941 грн. Крім того, 04.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №04567-07/2023. 13.07.2023 року між тими ж сторонами укладено кредитний договір №18830-07/2023. 23.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31427-07/2023. 21.03.2024 року між TOB «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21032024. Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами: за кредитним договором №31427-07/2023 в розмірі 7393,54 грн., за кредитним договором №18830-07/2023 в розмірі 5288,11 грн., кредитним договором №04567-07/2023 в розмірі 3853,02 грн. Зобов`язання станом на дату звернення з позовом не виконанні боржником. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за вказаним договором, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 23.10.2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 27.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] в якому остання заперечила позов. Вказує, що позивач не навів доказів набуття права вимоги за вказаними договорами, не надав доказів підписування вказаних договорів саме відповідачем та видачі їй спірних коштів. Зазначила, що розрахунок наданий позивачем не може бути належним доказом у справі. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Судом встановлено, що 16.07.2023 року між TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №76553167 (договір укладено в електронній формі, згідно умов договору відповідач отримала позику у сумі 5200 грн. строком на 21 день зі сплатою 2,5% за користування коштами) (а.с.9-12). 14.06.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 14195,74 грн. (а.с.13-7,18,19) Крім того, 17.10.2023 року між TзOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4986626 (договір укладено в електронній формі, сума позики 3000 грн. строком на 22 дні зі сплатою 3% за користування коштами (а.с. 20-23). 14.06.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором в сумі 11941 грн. (а.с.24-25,26,27). Крім того, 04.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №04567-07/2023 (відповідачу надано кредит 3000 грн. на 360 днів, процентна ставка 2,50 %, договір укладено в електронній формі) (49-56). 13.07.2023 року між тими ж сторонами укладено кредитний договір №18830-07/2023 (відповідачу надано кредит 3000 грн. на 360 днів, процентна ставка 1,99%, договір укладено в електронній формі) (а.с.41-48). 23.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31427-07/2023 (відповідачу надано кредит 4500 грн. на 360 днів, процентна ставка 2,50%, договір укладено в електронній формі) (а.с.33-40). 21.03.2024 року між TOB «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21032024 (а.с.57-60). Відповідно до Реєстру боржників вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами: за кредитним договором №31427-07/2023 в розмірі 7393,54 грн., за кредитним договором №18830-07/2023 в розмірі 5288,11 грн., кредитним договором №04567-07/2023 в розмірі 3853,02 грн. (а.с.61). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що загальна сума боргу складає 42671,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що всі договори були укладені в електронній формі. За приписами ч.1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Доводи відповідача на безпідставність вимог позивача через відсутність підписаних відповідачем договорів про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, суд вважає неспроможними, оскільки усі істотні умови договорів, підписані відповідачем електронним підписом. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що договори факторингу, відповідно до яких позивач набув право вимоги до відповідача, оспорюються або визнані у встановленому порядку недійсними. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитними договорами не повернула. З матеріалів справи вбачається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Суд зауважує, що відповідачем розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку заборгованості не надано. Посилання сторони відповідача на те, що позивач не надав належних доказів, а тому його позов не доведений, є неспроможним, оскільки позивач надав всі наявні документи. При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цих договорів недійсними, зміни або розірвання їх відповідачем не заявлялись. Посилання сторони відповідача на те, що відповідач не укладав спірні договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надані. З матеріалів справи вбачається, що до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій скаржник не звертався, як і не оскаржував правомірність укладення договорів. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved