Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, в особі представника [PERSON] , звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження дітей їх батьком зазначено [PERSON] . До Служби у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надходили скарги мешканців села Лукашеве Запорізького району Запорізької області щодо невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 18.06.2024 р. начальником Служби (відділу) у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області з уповноваженим підрозділом органів поліції, сімейним лікарем проведено оцінку рівня безпеки дітей, про що складено відповідні акти. Під час відвідування родини було встановлено, що помешкання, в якому проживають діти не пристосоване для їх проживання, відсутня білизна, в хаті брудно, антисанітарний стан, діти не забезпечені належним харчуванням, відсутні місця для сну дітей, необхідні меблі. Співробітниками служби ювенальної превенції стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченими ч. 1 ст. 184 КУпАП. Сусіди родини [PERSON] надали пояснення та підтвердили неналежне виконання нею батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей встановлено рівень небезпеки дитини - «дуже небезпечно». На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області прийнято рішення «Про відібрання дітей у матері» від 19.06.2024 року за № 207. Відповідно до свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , матір`ю є [PERSON] , батьком є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] матір`ю є [PERSON] , батьком є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] матір`ю є [PERSON] , батьком є [PERSON] . На день подання позову діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] знаходяться в КНП «Запорізькій обласній клінічній лікарні» Запорізької обласної ради на обстеженні та лікуванні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджується відсутністю серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування звертається до суду з відповідним позовом про відібрання малолітніх дітей у матері без позбавлення батьківських прав. Крім того, просять стягнути з відповідача на користь особи, установи, на утриманні якої будуть знаходитись малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Вимоги викладені в позовній заяви підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.71). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку, які отримувались останньою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45,52,65). Крім того, про розгляд судом справи відповідача було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону належного відповідачу, яке отримувалось останньою, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення (а.с.57,70). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є: матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.22); матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.23); матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.24). Батьком дітей, відповідно до свідоцтв про народження, зазначено [PERSON] (а.с.22-24). Як на підставу звернення до суду з позовом про відібрання у відповідача малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, представник позивача посилається на наступні обставини: до Служби у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надходили скарги мешканців села Лукашеве Запорізького району Запорізької області щодо невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 03.07.2023 було проведено оцінку рівня безпеки дитини. Так, 18.06.2024 р. начальником Служби (відділу) у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області з уповноваженим підрозділом органів поліції, сімейним лікарем проведено оцінку рівня безпеки дітей, про що складено відповідні акти, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.6-20). Під час відвідування родини було встановлено, що помешкання, в якому проживають діти не пристосоване для їх проживання, відсутня білизна, в хаті брудно, антисанітарний стан, діти не забезпечені належним харчуванням, відсутні місця для сну дітей, необхідні меблі. Співробітниками служби ювенальної превенції стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченими ч. 1 ст. 184 КУпАП від 18.06.2024 р. (а.с.25). За результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей встановлено рівень небезпеки дитини - «дуже небезпечно», що підтверджується Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 25.08.2024 р.(а.с.6-10), Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 10.08.2024 р. (а.с.11-15), Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 25.06.2024 р. (а.с.16-20), за результатами яких встановлено результат проведення оцінки рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». Сусіди родини [PERSON] надали письмові пояснення та підтвердили неналежне виконання нею батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, що підтверджується письмовими поясненнями свідків, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.26-29). 19.06.2024 р. відносно відповідача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченими ч. 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується відповідною копією протоколу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.34). На підставі актів проведення оцінки рівня безпеки дитини та за клопотанням Служби (відділу) у справах дітей Широківської сільської ради № 207 від 19.06.2024 р., виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області прийнято рішення «Про відібрання дітей у матері» від 19.06.2024 року за № 207, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.4-5), про що було проінформовано листом Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області (а.с.32). Малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було тимчасово влаштовано КНП «Запорізькій обласній клінічній лікарні» Запорізької обласної ради, де діти перебували на обстеженні та лікуванні, що відображено у пункті 2 рішення виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про відібрання дітей у матері» від 19.06.2024 року за № 207 (а.с.4). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджується відсутністю серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування звернувся до суду з відповідним позовом про відібрання малолітніх дітей у матері без позбавлення батьківських прав. Крім того, просять стягнути з відповідача на користь особи, установи, на утриманні якої будуть знаходитись малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про відібрання дітей у матері» від 19.06.2024 року за № 207, вирішено відібрати неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав(а.с.4). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 1\~ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до установи, на утриманні якої будуть знаходитись діти, є виникнення в сім`ї відповідача небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання, на теперішній час мати дітей характеризується негативно, належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дітей, умови проживання дітей незадовільні, у будинку не створені належні умови проживання, мати не виявляє турботу про дітей, а тому суд приходить до висновку, що у [PERSON] байдуже ставлення до батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Таким чином, суд погоджується з рішенням виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про відібрання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, оскільки позивачем належним чином обґрунтовано, що залишення дітей у матері є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я дітей відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батьків, це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись до суду із позовом про повернення їй дітей. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України та ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач [PERSON] є здоровою працездатною людиною, інформацію про наявність чи відсутність на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не надала, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26.06.2024 до набуття дітьми повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких підстав, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1211 гривень 20 копійок за вимогу про відібрання дітей та 1211 гривень 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved