Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

позивачі звернулись до суду з цим позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 лютого 1996 року Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області згідно з розпорядженням від 21 лютого 1996 року № 497 [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної приватної власності належить квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька» за [PERSON] та членами його родини за реєстровим номером 728 від 29 березня 1996 року. Згідно з технічним паспортом на квартиру від 23 січня 1998 року, квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 68,4 кв.м, жилою площею 41,2 кв.м, підсобна площа 27.7 кв. м, належить позивачам. Позивачі вказують, що внаслідок збройної агресії рф проти України квартира в будинку за адресою [ADDRESS] в березні 2022 зазнала пошкоджень. На підставі довідки від 08 квітня 2022 року № 1202-5000849270 [PERSON] надано статус внутрішньо переміщеної особи. 27 березня 2023 року [PERSON] подане повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, програмним засобом Єдиного державного вебпорталу електронних послуг - з використанням мобільного додатку порталу «Дія» надано реєстраційний номер 23-03-0000366912-01. У зв`язку із відсутністю доступу до майна (тимчасово окупована територія Сєвєродонецької міської територіальної громади) розмір завданих збитків самостійно визначити [PERSON] не має змоги. 25 травня 2023 року [PERSON] направив повідомлення про знищене/пошкоджене нерухоме майно до Сєверодонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з проханням внести квартиру за адресою [ADDRESS] до переліку об`єктів, приміщень, житлових будинків, які підлягають обстеженню з метою визначенню стану його руйнації, можливості подальшої експлуатації, відновлення та визначення завданих [PERSON] збитків та витрат з подальшим їх відшкодуванням, а також до Державного реєстру нерухомого майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією рф. 02 червня 2023 року [PERSON] отримав відповідь від Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, згідно з якою подальші дії стосовно внесеного до реєстру пошкодженого та зруйнованого майна з метою визначення стану його руйнації, можливості подальшої експлуатації, відновлення та розрахунку завданих збитків можливі лише після фактичного огляду пошкодженого об`єкту спеціалістами на місцевості, здійснення експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності після де окупації території Сєвєродонецької міської територіальної громади, створення безпечних умов (очищення території від вибухонебезпечних засобів) для здійснення всіх необхідних робіт. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості щодо квартири за адресою [ADDRESS] . З метою отримання компенсації за пошкоджене житло та реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] звернувся до державного реєстратора, проте 15 червня 2023 року отримав рішення про зупинення розгляду заяви. Підставою зупинення вказано те, що [PERSON] не подано, а державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, не отримано відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. 27 липня 2023 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Зубко В. Ю. винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 6861841 у зв`язку зі встановленням наявності обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: після завершення строку, встановленого частиною третьою ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Зі слів державного реєстратора позивач дізнався, що державний реєстратор не отримав відповіді з Сєвєродонецького БТІ щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . 09 листопада 2023 року при спілкуванні з представником Луганської військово-цивільної адміністрації (гаряча лінія) позивачеві-1 стало відомо, що запиту до КП Сєвєродонецького БТІ від державного реєстратора Зубко В. Ю. не направлено. 14 листопада 2023 року на електрону пошту Сєвєродонецького БТІ «bti2sdlk@ukr.net» [PERSON] направив заяву щодо надання відомостей стосовно реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та наявність/відсутність арештів, заборон. 14 листопада 2023 року на електрону пошту Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області «vca@sed-rada.gov.ua» [PERSON] направив заяву з проханням повпливати на вирішення питання з метою отримання відповіді з БТІ щодо подальшого внесення мого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 27 листопада 2023 року [PERSON] отримав відповідь з Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області про те, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ (далі - БТІ) на паперових носіях. Оскільки приміщення БТІ зазнало значних руйнувань, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, БТІ не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Вищезазначене позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а позивачів - підтвердити своє право позасудовим способом. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивачі звернулися до суду з цим позовом у порядку, визначеному статтею 392 Цивільного кодексу України. Постановленою суддею ухвалою від 06 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Недоліки позову усунуто позивачами 07 серпня 2024 року. Постановленою суддею ухвалою від 08 серпня 2024 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 18 жовтня 2024 року за клопотанням представника позивача постановлено судові засідання проводити в режимі відеоконференції. Постановленими судом ухвалами від 24 жовтня 2024 року від позивача витребувано для огляду в судовому засіданні оригінали доказів, доданих у копіях до позову та закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 05 листопада 2024 року позивачами на виконання ухвали суду надано засвідчені нотаріусом документи для огляду в судовому засіданні та в судовому засіданні 03 грудня 2024 року судом оглянуто докази. В судове засідання позивачі, представник позивачів не з`явилися. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримання вимог позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, перевіривши їх наданими доказами, висновує таке. Судом установлено, що 26 лютого 1996 року Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області згідно з розпорядженням (наказом) від 21 лютого 1996 року № 497 [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, нотаріально засвідчену копію якого долучено до справи, відповідно до якого позивачам передано шляхом приватизації у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,4 кв. м. /а.с.81/. Право власності на вказану квартиру зареєстроване у реєстровій книзі за № 529. Свідоцтво містить штамп та печатку Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька з підписом посадової особи про набуття права власності на квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та реєстрацію права власності в реєстрову книгу за № 728 29 березня 1996 року. Згідно з засвідченою нотаріально копією технічного паспорту на квартиру від 23 січня 1998 року, який містить штамп та печатку Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька з підписом посадової особи, трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,4 кв.м, житловою площею 41,2 кв.м, підсобна площею 27,7 кв.м. /а.с.82-83/. З досліджених копій паспортів громадян України, довідок про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, витягів із нього, довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб - позивачів, убачається, що: [PERSON] з 16 листопада 2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.10-11, 49-50/, [PERSON] з 10 серпня 1998 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.12-13, 51-52/, [PERSON] з 07 вересня 2001 року по 04 листопада 2006 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.13, зворот-14, 52, зворот-53/; [PERSON] з 23 квітня 1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.15-16, 19, зворот, 54-55, 58, зворот/. 25 травня 2023 року [PERSON] складено повідомлення про знищене/пошкоджене нерухоме майно до Сєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з проханням внести квартиру за адресою [ADDRESS] до переліку об`єктів, приміщень, житлових будинків, які підлягають обстеженню з метою визначенню стану його руйнації, можливості подальшої експлуатації, відновлення та визначення завданих збитків та витрат з подальшим їх відшкодуванням, а також до Державного реєстру нерухомого майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації /а.с.20, 59/. 02 червня 2023 року Сєвєродонецькою МВА Сєвєродонецького району Луганської області повідомлено [PERSON] , що подальші дії стосовно повідомлення, внесеного до реєстру пошкодженого та зруйнованого майна, з метою визначення стану його руйнації, можливості подальшої експлуатації, відновлення та розрахунку завданих збитків можливі лише після подання заяви усіма співвласниками та фактичного огляду пошкодженого об`єкту спеціалістами на місцевості, здійснення експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності після де окупації території Сєвєродонецької міської територіальної громади, створення безпечних умов (очищення території від вибухонебезпечних засобів) для здійснення всіх необхідних робіт /а.с.21, 60/. 15 червня 2023 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 68025794 (наданим суду у засвідченій копії) зупинено розгляд заяви від 09 червня 2023 року за реєстровим № 55693311 для отримання відповіді на запит до КП Сєвєродонецьке БТІ /а.с.23, 62/. Листом державного реєстратора прав на нерухоме майно від 15 червня 2023 року № 01.1-19/369 витребувано від КП Сєвєродонецьке БТІ відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , наявності/відсутності арештів, заборон /а.с.22, зворот, 61, зворот/. 27 липня 2023 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Зубко В. Ю. винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 6861841, копію якого надано суду /а.с.23, зворот, 62, зворот/, згідно з яким встановлено обставини, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: після завершення строку, встановленого частиною третьою ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. 14 листопада 2023 року позивачем-1 складено заяви до Начальника Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області та Сєвєродонецького БТІ з про надання інформації стосовно реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та наявність/відсутність арештів, заборон, сприяння в отриманні інформації від Сєвєродонецького БТІ /а.с.32, 33, 46, 47/. 27 листопада 2023 року Сєвєродонецькою МВА Сєвєродонецького району Луганської області листом № 1923ВС/ЗГ повідомлено позивача-1, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ (далі - БТІ) на паперових носіях. Оскільки приміщення БТІ зазнало значних руйнувань, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою, БТІ не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року /а.с.31, 48/. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332665951 від 18 травня 2023 року вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутні /а.с.22, 61/. Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з невизнання державою факту належності позивачам майна на праві власності через відсутність можливості отримати відомості щодо видачі правовстановлюючих документів для реєстрації права власності відповідно до діючого законодавства та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності, розбіжністю в прізвищі власника майна. Вирішуючи позов, суд ураховує таке. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у редакції, чинній на 26 лютого 1996 року передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. У позивачів наявні документи, що засвідчують їх право власності (свідоцтво про право власності на житло), яке зареєстроване згідно з чинного на момент його видачі законодавства, однак відсутність можливості перевірки дійсності його видачі шляхом звернення до органу, який на момент переходу до позивачів права власності здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією рф території України, позбавляє позивачів можливості довести своє право. Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Позивачами право власності набуте у 1996 році. Надані позивачами докази у виді свідоцтва про право власності на житло, технічного паспорту видані та посвідчені органом, що здійснював реєстрацію права власності на 1996 рік - Сєвєродонецьким БТІ, з відповідними відмітками про реєстрацію набуття права власності, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру. Реєстрація місця проживання у спірній квартирі частини позивачів підтверджує їх доводи про набуття права власності на спірну квартиру. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності позивачів, отримання інформацію щодо зареєстрованого права власності позивачів на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сіверськодонецьк Луганської області) є неможливим, іншого порядку підтвердження права власності у відносинах, що склалися, державою не встановлено, суд висновує, що позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном через невизнання державою їх права власності, що, в свою чергу, порушує таке їх право. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами доведено їх право власності на спірну квартиру належними та допустимими, достатніми доказами та існуючі перешкоди для його реалізації. На підставі викладеного та

Outcome: approved