Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як бабою та онуком; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що [PERSON] була в половині головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Станом на 15.04.1991 в господарстві була зареєстрована та проживала [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, згідно якого належну їй 1/2 частки вищевказаного житлового будинку, а також інше належне їй майно заповіла онуку [PERSON] . [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із бабою, як наслідок прийняв спадщину, однак юридично свої спадкові права на будинок не оформив. В іншій половині колгоспного двору по [ADDRESS] головою був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в половині колгоспного двору, що належала [PERSON] , були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , син [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . На час його смерті з ним проживав та був зареєстрований син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті батька, як спадкоємець першої черги за законом, однак юридично свої спадкові права на будинок не оформив. Як наслідок, [PERSON] став власником 7/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: 5/10 частки успадкував після смерті баби [PERSON] , як спадкоємець за заповітом; 1/10 частки успадкував після смерті тата [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом; 1/10 частки належала йому, як члену колгоспного двору. [PERSON] помер [INFO] , не залишивши заповіту. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивачка [PERSON] , яка стала власником 8/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а саме: 7/10 частки успадкувала після смерті тата [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом; 1/10 частки належить їй, як члену колгоспного двору. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Яшана Р.Р. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що нею не надано оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. Крім того, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, частка в якому належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її онук [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] , як між бабкою та онуком. Постанова мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про смерть померлою є [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] його мама вказана [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, згідно свідоцтва про народження [PERSON] її матір`ю є [PERSON] , що не дає можливості встановити родинний зв`язок між померлою [PERSON] та [PERSON] , як між бабкою та онуком. Таким чином, встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як бабкою та онуком, потрібне позивачці для подальшого оформлення спадкових прав. Ухвалою суду від 12.06.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подали до суду зустрічний позов до [PERSON] та просять визнати за кожною з них право власності на 1/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] був в половині головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у половині колгоспного двору, що належав [PERSON] , були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , син [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Виходячи з вимог ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року, вищезгадана половина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами належала на праві спільної сумісної власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні, що становить по 1/10 частці від цілого житлового будинку. Таким чином, кожен з позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/10 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.08.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 09.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.10.2024. У судове засідання, призначене на 31.10.2024, з`явилися позивачка-відповідачка [PERSON] , її представник - адвокат Візінський В.В. та відповідачка-позивачка [PERSON] . Відповідачка-позивачка [PERSON] у судове засідання 31.10.2024 не з`явилася, засобами поштового зв`язку надіслала до суду заяву, яку отримано 19.09.2024, про розгляд справи за її відсутності, де зазначено, що зустрічні позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Дії відповідачки-позивачки [PERSON] не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 31.10.2024 судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки-позивачки [PERSON] . У судовому засіданні 31.10.2024 позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Візінський В.В. підтримали первісний позов з наведених у ньому підстав, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідачка-позивачка [PERSON] у судовому засіданні 31.10.2024 підтримала зустрічний позов у повному обсязі з наведених у ньому підстав, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити, первісний позов визнала частково. За клопотанням представника позивачки-відповідачки [PERSON] - адвоката Візінського В.В. розгляд справи 31.10.2024 було відкладено. Судове засідання, призначене на 14.11.2024, було відкладено у зв`язку із неявкою представника позивачки-відповідачки [PERSON] - адвоката Візінського В.В., який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Учасники справи у судове засідання, призначене на 09.12.2024, не з`явилися. Позивачка-відповідачка [PERSON] 06.11.2024 та 03.12.2024 подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені нею позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Представник позивачки-відповідачки [PERSON] - адвокат Візінський В.В. 09.12.2024 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Від відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] судом 19.09.2024 засобами поштового зв`язку отримано заяви про розгляд справи за їх відсутності, де зазначено, що зустрічні позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 09.12.2024судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши 31.10.2024 вступне слово позивачки-відповідачки [PERSON] , її представника - адвоката Візінського В.В., відповідачки-позивачки [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2004 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки-відповідачки [PERSON] , [INFO] , - « [PERSON] », актовий запис № 3 від 27 серпня 2004 р. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1984 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 13 жовтня 1984 р., її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивачки-відповідачки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 2 від 29 квітня 1984 р., про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 1984 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Батько позивачки-відповідачки [PERSON] народився [INFO] у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 102 від 19 листопада 1962 р., його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 травня 1963 р. Батьки [PERSON] - [PERSON] , 1925 року народження, та [PERSON] , 1930 року народження, перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 8 від 19 лютого 1963 р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 1963 р. Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1949 р. Городенківським рай ЗАГС, стверджується, що батьками [PERSON] (мами [PERSON] ), яка народилася [INFO] у с. Вербівці Городенківського району, були [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 27 від 25 січня 1930 р. Дідо [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується довідкою, виданою 15.10.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради згідно погосподарської книги № 7 Вербівської сільської ради за 1961-1963 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Із копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 квітня 2024 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [INFO] у віці 91 рік у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 12 від 23 травня 1994 р. Довідкою № 220-1, виданою 04.10.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради згідно погосподарської книги Вербівської сільської ради за 1947-1948 роки, номер ПГО 14, стверджується, що [PERSON] , 1900 р.н., була дружиною голови сім`ї [PERSON] , 1890 р.н., їхньою дочкою була [PERSON] , 1930 р.н. Однак, отримати архівну довідку про шлюб [PERSON] та [PERSON] , уродж. с. Вербівці Городенківського повіту (нині Коломийського району), немає можливості, оскільки у метричних книгах реєстрації народжень, шлюбів та смертей церкви с. Вербівці відсутні актові записи про шлюб з 1925 по 1932 роки, про що свідчить копія відповіді Державного архіву Івано-Франківської області від 19.09.2024 № М-140 (Ц)/06-06 . Письмових доказів для підтвердження зміни прізвища [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » суду не надано. З показань свідка [PERSON] , допитаної у судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] був онуком [PERSON] , дошлюбне прізвище якої було [PERSON] , потім [PERSON] (по чоловікові). [PERSON] була мамою [PERSON] , мами [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона живе у с.Вербівці з 1964 року та знає сім`ю [PERSON] . Підтвердила, що бабусею [PERSON] була [PERSON] . Знає, що дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] . Також їй відомо, що остання одружилась з чоловіком ( [PERSON] ) після народження [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 60 років у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 12 від 11 липня 1990 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 липня 1990 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2002 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 14 від 26 листопада 2002 р. [PERSON] помер08. [NUMBER] у віці 52 роки у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 09 червня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2015 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На підставі погосподарської книги № 7 Вербівської сільської ради за 1961-1966 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради04.10.2024 видано довідку № 219-1, якою стверджується, що [PERSON] була дочкою [PERSON] та матір`ю [PERSON] ; [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , були бабою та онуком. Спорідненість (родинні зв`язки) - це стан пов`язаності між родичами. Син - особа чоловічої статі щодо своїх батьків. Внук - син сина або дочки. Приймаючи до уваги вищенаведене, показання свідків, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як бабою та онуком. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 44 від 11березня 1987 р., вбачається, що в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25квітня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 44 від 11березня 1987 р., вбачається, що в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно рішення Вербівцівської сільської ради № 340 від 03.01.2013 «Про впорядкування назв вулиць, номерів будинків у [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] , номер будинку не змінювався, про що свідчить довідка № 203, видана 18.09.2024 Вербівцівськимстаростинським округом Городенківської міської ради. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданих свідоцтв на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією витягу з погосподарської книги Вербівської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група 1/2 частки господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ) та 1/2 частки господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ), розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме: на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , був відкритий окремий погосподарський номер 277, у якому станом на 15.04.1991 була зареєстрована голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка № 205, видана 18.09.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі погосподарської книги № 6 Вербівської сільської ради за 1991-1995 роки. Враховуючи вищенаведене, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) належала на праві власності [PERSON] . На 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , був відкритий окремий погосподарський номер 278, у якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 206, виданою 18.09.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі погосподарської книги № 6 Вербівської сільської ради за 1991-1995 роки. З наведеного слідує, що 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/10 кожному від цілого житлового будинку, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. [PERSON] , 1902 року народження, жителька с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, за заповітом, посвідченим 27.04.1988 секретарем виконавчого комітету Вербівськоїсільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 10, усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, 1/2 хати і всі прибудови біля неї заповіла своєму онуку [PERSON] , 1962 р.н., жителю с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Голова колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ч.1 ст.534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативнимта іншим громадським організаціям. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою були зареєстровані: зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 114-1, виданою 23.05.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі погосподарської книги № 6 Вербівської сільської ради за 1991-1995 роки, особові рахунки № [NUMBER] та № 278. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частки житлового будинку (5/10 частки від цілого житлового будинку) з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй, як голові колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Інформаційною довідкою № 77468516 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 27.06.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Спадкоємців, які відповідно до ст.535 УРСР, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Голова колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 116-1, виданою 23.05.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] заповіту не вчиняв. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено, оскільки його дружина [PERSON] померла [INFO] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/10 частки від цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Інформаційною довідкою № 77468502 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 27.06.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. [PERSON] помер [INFO] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 204, виданою 18.09.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі погосподарської книги № 3Вербівської сільської ради за 2011-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Факт родинних відносин між відповідачкою-позивачкою [PERSON] , [INFO] , та спадкодавцем [PERSON] , як дочкою та батьком, підтверджується копіями: повторного свідоцтва про народження відповідачки-позивачки серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 14 від 12 грудня 1985 р.; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого вбачається, що відповідачка-позивачка при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 3 від 28.10.2005. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією Інформаційної довідки № 425645 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 03.12.2015 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочки: позивачка-відповідачка [PERSON] , відповідачка-позивачка [PERSON] та дружина - відповідачка-позивачка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 155/2015, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Копією Витягу № 42335664 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.12.2015 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58309238 (номер у нотаріуса 155/2015), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Відповідачка-позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (03.12.2015) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] на користь дочки померлого - позивачки-відповідачки [PERSON] , що не суперечить вимогам ч.2 ст.1274 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідачка-позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті чоловіка [PERSON] не прийняла, оскільки постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , позивачка-відповідачка [PERSON] 03.12.2015 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Їй приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р. 15.12.2015 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1860, на земельну ділянку площею 0,9769 га, кадастровий номер 2621680100:02:003:0022, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вебівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 879022. 01.04.2016 позивачці-відповідачці [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 436, на спадкове майно спадкодавця, яке складається з вкладів, що знаходилися на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк». До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 7/10 частки від цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 1/10 частки якого належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, 5/10 частки успадкована ним після смерті баби [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, 1/10 частки успадкована ним після смерті батька [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно [PERSON] не оформив. Підставою звернення позивачки-відповідачки [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. від 06.06.2024№ 228/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] з посиланням на те, що спадкоємцем не надано оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлого [PERSON] на спадковий житловий будинок. Крім того, в порядку спадкування за заповітом померлий [PERSON] спадкував частку в колгоспному дворі після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , однак доказів родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] , як між бабкою та онуком, нотаріусу не надано. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 15.05.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1962 р., господарські будівлі та споруди - в 1962, 1986, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку літ. «А», загальною площею 48,8 кв.м, житловою площею 37,1 кв.м, господарських будівель і споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою, станом на 21.05.2024 становить 170800 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Даний житловий будинок розміщений на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 117-1, виданою 23.05.2024 Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 25.04.1987 був виданий документ, що посвідчував її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15.04.1991) у даній частці господарства, крім [PERSON] , інших зареєстрованих осіб не було, тому дана частка вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належала [PERSON] на праві власності. [PERSON] , як голові колгоспного двору, 25.04.1987 також був виданий документ, що посвідчував його право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, дана частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належала йому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/10 кожному від цілого житлового будинку, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкував після смерті баби [PERSON] належну їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Також, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті батька [PERSON] належну йому 1/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак також не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Крім того, [PERSON] належить 1/10 частки даного житлового будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 7/10 часток. Позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті батька [PERSON] 7/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлого [PERSON] на належні йому частки спадкового житлового будинку та через відсутність доказів родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , як онуком та бабою, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дані частки нерухомого майна. Крім того, позивачці-відповідачці [PERSON] належить 1/10 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 8/10 (4/5) частки. Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право власності кожна на 1/10 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 112, 120, 121, 123, 524-526, 529, 534, 535, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 368, 370, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267-1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: partial