Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 492830621 в розмірі 27685,00 грн. та стягнення судових витрат, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.04.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 492830621 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 492830621 від 17.04.2020 року був підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № D3Z36C9P було направлено відповідачу 17.04.2020 року та було введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.04.2020 року о 13:02:04 годині, після чого, Відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 10000 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 28 днів зі сплатою процентів у розмірі 47,60% від суми кредиту або 4760,00 грн. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується платіжними дорученням. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року. 14.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/02/2022-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 14.02.2022 до Договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року до позивача перейшло право грошової до відповідача в сумі 27685,00 грн, з яких 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17685,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року не погашена. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, представником відповідача адвокатом Король В.Р. подано пояснення, в яких останній просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості. Зауважив, Кредитний договір\~№ 492830621\~від 17.04.2020,\~укладений між\~ТОВ «Манівео\~Швидка Фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] взагалі\~не містить\~підпису зі\~сторони Кредитодавця,\~Позивачем до\~позовної заяви\~не надано\~ані відомостей\~про сертифікацію\~ключа ЕЦП\~(кваліфікованої\~електронної печатки\~із позначкою\~часу),\~ані відомостей\~про особистий\~ключ підписувача,\~який має\~відповідати відкритому\~ключу,\~зазначеному у\~сертифікаті,\~а тому\~відсутні докази\~накладання Позивачем\~кваліфікованої електронної\~печатки або\~підпису на\~Кредитний договір\~№ 492830621\~від 17.04.2020.\~Також,\~представник відповідача\~ зазначив,\~що,\~ відповідно\~до положень\~Цивільного кодексу\~України та\~практики Верховного\~Суду,\~кредитодавець не\~має права\~нараховувати відсотки\~за користування\~кредитом поза\~межами цього\~строку,\~а також\~проценти за\~порушення строків\~повернення кредиту,\~внаслідок форс-мажорних\~обставин \~воєнного стану. Відповідно до\~пункту 1.2\~Договору кредит\~надається (Договір\~укладається)\~строком на\~28\~(двадцять\~вісім)\~днів від\~дати отримання\~Кредиту Позичальником,\~а тому\~у Кредитодавця\~не має\~правових підстав\~для нарахування\~відсотків поза\~межами цього\~строку. Представник відповідача звернув увагу на те, що визначений договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам. А тому умови договору з таким розміром відсотків не відповідає принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями. Також, вважає, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення кредитора. Представником ТОВ «Юніт Капітал» Тараненко А.І. подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких останній зазначає, що Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним, чого позичальник, в свою чергу, не виконав. Крім того, вказав, що після закінчення строку, передбаченого п. 1.2 Договору, застосовується, п 1.4., відповідно до якого, у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи,\~що в\~справі є\~достатні дані\~про права\~і взаємовідносини\~сторін,\~відповідач, представник відповідача належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та представник відповідача. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, 17.04.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 492830621 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством. Кредитний договір № 492830621 від 17.04.2020 року був підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № D3Z36C9P було направлено відповідачу 17.04.2020 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № D3Z36C9P було введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.04.2020 року о 13:02:04 годині, після чого, Відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 10000 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 28 днів зі сплатою 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого для надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит (а.с.12-20). Згідно п. 4.18 Договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим і Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, відповідно до якої судом було визначено, що: «Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Таким чином, кредитний договір №492830621 від 17.04.2020 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписано сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Так, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 17.04.2020 року (а.с.21). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року. (а.с.90-95) 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року (а.с.99-103) 14.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/02/2022-01. (а.с. 104-107) Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 14.02.2022 до Договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року до позивача перейшло право грошової до відповідача в сумі 27685,00 грн, з яких 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17685,00 грн. - сума заборгованості за відсотками( а.с.81). Відповідач не виконувала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування кредитом. Так, відповідно до пункту 1.2 Договору, кредит надається (Договір укладається) строком на 28 (двадцять вісім) днів від дати отримання Кредиту Позичальником, а тому у Кредитодавця не має правових підстав для нарахування відсотків поза межами цього строку. П.1.3 Договору передбачено, що на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставною в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту кожний день користування Кредиту. Згідно п.1.4 Договору, у випадку користування Кредитом понад строку, передбаченого п. 1.2 Договору, застосовується, п 1.4., відповідно до якого, у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення. Згідно розрахунку заборгованості, складеного директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 29.07.2020 р. заборгованість за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року складала: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16835,00 грн. - сума заборгованості за відсотками(а.с.33-34). Згідно розрахунку заборгованості, складеного директором ТОВ «Таліон Плюс», станом на 28.10.2021 р. заборгованість за кредитним договором № 492830621 від 17.04.2020 року складала: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17685,00 грн. - сума заборгованості за відсотками(а.с.42). Суд критично\~оцінює твердження\~представника відповідача\~про те,\~що розрахунок\~заборгованості є\~неналежним та\~сума,\~яка підлягає\~стягненню є\~завищеною та\~неспівмірною. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~ст. 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Частиною 1ст. 625 ЦК Українивстановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, при розв`язанні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Тараненком А.І. надано: -копію договору про надання правової допомоги Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» ТОВ «Юніт Капітал» від 17.06.2024 року (а.с.24-25); -акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: складання позовної заяви (2 години) - 4000 грн. 00 коп.; вивчення матеріалів справи ( 1 година) - 500,00 грн. ; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ( 1 година) - 500,00 грн. (а.с.83). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд, оцінюючи обґрунтованість позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником відповідачів сума є неспівмірною. Так, суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, сплачених позивачем при поданні позовної заяви, суд виходить з положень частини 1 ст. 141 ЦПК України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у сумі 2147,20 грн. На підставі ст.526,\~527,\~530,\~625 ЦК України,

Outcome: partial