Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Сєвєродонецької міської військової адміністрації, у якій просила суд визнати за нею право власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими спорудами, який складається з 3 кімнат, загальною площею 68,1 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 23 вересня 1996 року вона уклала договір купівлі-продажу 13/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що 06 серпня 1998 року здійснено запис в реєстрову книгу № 12 доп. стр. 309 за реєстровим номером № 60. Позивачка по справі зареєстрована та фактично проживала за вищезазначеною адресою, але після початку повномасштабного вторгнення через активні бойові дії та загрозу окупації була вимушена евакуюватися з м. Рубіжне Луганської області. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (розмір частки власності 13/25), складений «26» листопада 2018 року, будинок складається з 3 кімнат, має загальну площу 68,1 кв.м, житлову площу 37,3 кв.м. 17 лютого 2006 року її сусіди, яким належали 12/25 частин будинку, отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно від відділу міського комунального майна Рубіжанської міської ради на підставі розпорядження відділу міського комунального майна № 126 від 15 лютого 2006 року. Процедура приватизації станом на 2006 рік здійснювалася відповідно до закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" у редакції від 17 лютого 2006 року та відповідно Порядку передачі квартир (будинків) у власність громадян затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15 вересня 1992 року № 56. Відповідно до даного порядку у власність передавались квартири або будинки. Можливість приватизації частки у спільному майні передбачено не було. Таким чином у 2008 році відбувся виділ частки із майна у натурі, що є у спільній частковій власності, і сусіди позивачки отримали право власності на будинок за адресою : [ADDRESS] . Документи про поділ майна були втрачені. Лист Рубіжанської міської військової адміністрації Луганської області додається. Позивач не зареєструвала своє право власності на виокремлений будинок (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте позивачка зареєструвала право власності на земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - адвокат Левада Є.Л. у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України) Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Відповідно додоговору купівлі-продажу від 23 вересня 1996 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала 13/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 21) Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (розмір частки власності 13/25), складений 26 листопада 2018 року, будинок складається з 3 кімнат, має загальну площу 68,1 кв.м, житлову площу 37,3 кв.м власником якого вказана [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . (а. с. 21 - 22) Як зазначає позивачка, 17 лютого 2006 року її сусіди, яким належало 12/25 частин вказаного будинку отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно від відділу міського комунального майна Рубіжанської міської ради на підставі розпорядження відділу міського комунального майна № 126 від 15.02.2006 року, вказане підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже у 2008 році відбувся виділ частки майна у натурі, що є у спільній частковій власності і сусіди позивачки отримали право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . Документи щодо поділу майна втрачені, що підтверджується листом Рубіжанської міської військової адміністрації Севєродонецького району Луганської області. Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70079713 від 06 листопада 2023 року державний реєстратор відмовив у реєстрації речових прав на 13/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки КП БТІ Рубіжанської міської ради не надано відповіді на запит. (а. с. 19) Згідно із ч. 2 ст. 3 та п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2023 року №2179/5 «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць» установлено, що у сфері державної реєстрації прав державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь, проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Особливості державної реєстрації прав на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану». В інший спосіб визнати право власності позивача на житловий будинок та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав з господарськими спорудами не має можливості. Згідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими, не суперечать чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved