Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного м. Одеси з позовною заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби у Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.04.2024 року при формуванні витягу щодо інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно, їй стало відомо, що 14.05.2012 року на все належне їй нерухоме майно було накладено обтяження у вигляді арешту за реєстраційним номером № 12491341 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-14/451 ВПР № 29924129 від 11.05.2012 р. Згідно відповіді начальника Суворовського відділу ДВС було повідомлено, що у зв`язку з закінченням терміну зберігання надати відомості щодо арешту не надається можливим. Позивач зазначає, що не має можливості у зв`язку з наявним арештом, користуватись та розпоряджатись власністю, у зв`язку з викладеним просить: скасувати арешт накладений на нерухоме майно згідно постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління В-14/451 ВПР № 29924129 від 11.05.2012 року. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам направлено копію ухвали суду про відкриття провадження, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась на адресу суду з клопотанням про можливість розгляду справи за її відсутності та можливості ухвалення судового рішення (а.с.17-18). Представник відповідача Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.16), про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від 26 листопада 2024 року ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] , однак через наявність арешту накладеного на її власність, позивач позбавлена права та можливості розпоряджатися свою власністю, іншого способу захисту порушеного права, окрім як звернення до суду не має, оскільки виконавче провадження знищено. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності належить квартири [ADDRESS] (а.с.3-4). Судом встановлено, що позивач зверталась до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування арешту. Згідно листа Суворовського ВДВС за підписом начальника відділу Войтенко В. повідомлено, що арешт майна боржника: невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження № 12491341), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-14/451 ВПР 29924129 від 11.05.2012 року. Також, в листі зазначено, що діловодство в органах державної виконавчої служби здійснюється на підставі затверджених правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями та Інструкції з діловодства. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів, строк зберігання паперових матеріалів виконавчих проваджень, складає три роки. Станом на теперішній час відсутні паперові матеріали виконавчого провадження. Надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешти не надається можливим. З урахуванням викладеного, заявника повідомлено щодо питанням про звільнення майна з під арешту слід звернутися до суду (а.с.6). З огляду на досліджені докази, встановлено, що виконавче провадження, в рамках примусового виконання якого було накладеного арешт знищене, встановити детальну інформацію щодо того, за яким саме виконавчим провадженням було накладено арешт не можливо. Заявнику рекомендовано звернутись до суду з позовом про скасування арешту. Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу, як співвласнику нерухомого майна реалізувати свої права, як власника. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, наявність обтяження на майно обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність зняття такого арешту. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved