Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ "КФ.ЮА" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача: - заборгованість за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200223223 від 21.02.2020 у розмірі 38 497,79 грн з яких: 7 099,00 грн - тіло кредиту; 1 816,39 грн - інфляційне збільшення; 2 960,40 грн - проценти; 26 622,00 грн - проценти поза межами строку дії договору; - судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 21.02.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200223223, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 7 099,00 грн на строк до 21.03.2020; базова процентна ставка 1,39% (в день), процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50% (в день). 21.02.2020 на виконання умов договору позивачем було передано відповідачці грошові кошти у розмірі 7 099,00 грн, що підтверджується актом про видачу грошових коштів. Таким чином, позивач передав відповідачці грошові кошти у розмірі, встановленому договором, чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Натомість, відповідачка не виконала свої зобов`язання, не повернула грошові кошти у повному обсязі у порядку та у строки визначені умовами договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 38 497,79 грн. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 27.07.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.09.2024 о 09:30 годині. Участь у справі сторін та інших учасників справи. 10.09.2024, 04.10.2024 та 01.11.2024 учасники справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено. 04.12.2024 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Генеральний директор ТОВ "КФ.ЮА" в позовній заяві звернувся з клопотанням про розгляд справи без участі представника ТОВ "КФ.ЮА", проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , яка повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток з використанням засобів мобільного зв`язку відповідно до письмової заяви позивачки на отримання електронних повісток в електронній формі на її мобільний номер телефону [NUMBER] від 04.10.2024. (а. с. 26). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до положень ч. 13 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.02.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200223223, загальний розмір кредиту становить 7 298,00 грн., строк дії договору з 21.02.2020 по 21.03.2020, процентна ставка в день 1,39%; процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50%. (а. с. 6) Відповідно до п. 3.1 Договору, Товариство на умовах цього договору та Правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 договору, а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі. Згідно п. 4.3 зазначеного Договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього Договору. Пунктом 5 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом поза межами строку дії Договору, вказаного у п. п. 8) п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки в день (п. п. 11) п. 5 договору не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки в день, визначений у п. п. 12 п. 5 договору. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами строку дії договору п. п. 12) п. 5 договору), маються на увазі проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Пунктом 8.1 договору визначено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов договору згідно чинного законодавства України. У п. 9 договору визначено графік платежів за користування кредитним коштами. Також, в день укладення вищевказаного договору позики, відповідачкою [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту Лояльний_1,39%, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «КФ.ЮА» коштів відповідачці [PERSON] у позику. 21.02.2020 на виконання умов даного договору, позивачем було передано відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 099,00 грн, що підтверджується актом про видачу грошових коштів від 21.02.2020. (а. с. 9) Таким чином, ТОВ «КФ.ЮА» виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 7 099,00 грн. Відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання, не сплатила (не повернула) грошові кошти в порядку та у строки визначені умовами договору, в наслідок чого утворилася заборгованість у сумі 38 497,79 грн, з яких: тіло кредиту 7 099,00 грн; інфляційне збільшення 1 816,39 грн (за період з 22.03.2020 - 23.02.2022); проценти 2 960,40 грн; проценти поза межами строку дії договору 26 622,00 грн (за період з 22.03.2020 - 18.08.2020), що підтверджується карткою обліку виконання договору №000200223223 від 21.02.2020, станом на 05.07.2024. (а. с. 10) Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Припис абз.2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, з узгодженням істотних умов позики. Факт видачи відповідачу грошових коштів у сумі 7 099,00 грн. підтверджується Актом про видачу грошових коштів від 21.02.2020, підписаним відповідачкою. Таким чином, відповідачка, підписуючи Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту погодилася у письмовому вигляді з його умовами, наведеними у цьому договорі. Проте, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 38 497,79 грн, з яких: тіло кредиту 7 099,00 грн; інфляційне збільшення 1 816,39 грн (за період з 22.03.2020 - 23.02.2022); проценти 2 960,40 грн; проценти поза межами строку дії договору 26 622,00 грн (за період з 22.03.2020 - 18.08.2020), які слід стягнути на користь позивача. Суд приймає розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача та вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суми, які підлягають стягненню, в зв`язку з порушенням відповідачкою своїх зобов`язань, а також звертає увагу на те, що з боку відповідачки не було надано суду будь-яких доказів на спростування доводів та розрахунків позивача. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем за договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов укладеного договору, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Згідно платіжної інструкції № 137 від 15.07.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved