Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 54524,56 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 жовтня 2021 року між позичальником [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту №730191, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк передбачений договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених договором кредиту. 24 січня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №2401-24, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачу реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Реєстру боржників Додатку №1 до Договору факторингу № 2401-24 від 24 січня 2024 року, ТОВ «ФК «САПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 54524,56 грн., з яких: 19817,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34706,72 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (додаткова угода №12 від 27 жовтня 2023 року) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 11460,62 грн, з яких: 6181,58 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5279,04 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 24 січня 2024 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 730191 в розмірі 54524,56 грн. В зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором позики №730191 від 18 жовтня 2021 року в розмірі 54524,56 грн, з яких: 19817,84 грн сума заборгованості за основною сумую боргу; 34706,72 грн сума заборгованості за відсотками та судові витрати по справі, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник відповідача адвокат Мариняк М.В. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення відсотків (процентів) за користування кредитом в сумі 34706,72 грн. та судових витрат. Представник відповідача вказує, що в період строку кредитування за договором від 18 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] №730191 (913 днів до 18 квітня 2024 року) був чинним фактор непереборної сили, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2024 року в Україні запроваджено військовий стан у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України. Відповідно до контракту від 26.09.2019 року відповідач [PERSON] проходив військову службу в ЗСУ та брав участь у бойових діях, має посвідчення учасника бойових дій, звільнений із військової служби по наказу командира в/ч [NUMBER] від 08.07.2024 року, тому не міг виконувати зобов`язання із своєчасного повернення заборгованості перед кредитором. Між тим, відповідач погоджується із доводами позивача про стягнення заборгованості за основною сумою 19817,84 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовні заяві просив розгляд справи проводити в його відсутності, не заперечує щодо постановленням заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, попередньо подали заяву про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №730191. Пунктом 1.3 передбачено, що загальний розмір кредиту складає 25000,00 грн. Строк кредиту складає 913 днів, з кінцевим терміном повернення 18 квітня 2024 року, що передбачено п 1.4 даного договору. Пунктом 1.5. договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: -за перший день користування кредитом(включно)-25% в день(9125%річних); -за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня(включно)й до кінця строку надання кредиту-85% річних. Відповідно до пункту 1.7, 1.8 орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 196,74 % річних, орентовна загальна вартість кредиту складає 65937,99 грн. Відповідно до п.3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконує свої зобов`язання на умовах та в строки передбачені договором, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п.9.8 Договору, Позичальнику до моменту підписання Договору була надана чітка та зрозуміла інформація умов фінансового кредит, що розміщенні на Веб-сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Також, слід зауважити, що підписуючи договір №730191 про надання споживчого кредиту [PERSON] підписав також паспорт споживчого кредити, яким також обумовлено умови кредитування та порядок повернення кредиту, а також штрафи. 24 січня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 2401-24, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Слон кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.2.1.7. Договору факторингу на день підписання відповідного Рестру Боржників, Право Вимоги, яке відступається за відповідним Рестром Боржників, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість Боржників перед Клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку Боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по Боржникам не відступлені Клієнтом третім особам, Клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24 січня 2024 до Договору факторингу № 2401-24 від 24 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (номер кредитного договору №730191) в сумі 54524,56 грн., з яких: 19817,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34706,72 грн. - сума заборгованості за відсотками. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч.1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. Судом встановлено, що в порушення умов укладеного кредитного договору №730191 а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», який набув права грошової вимоги за вказаним договором №730191. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення із відповідача [PERSON] суд дійшов наступних висновків. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, [PERSON] був ознайомлений з умовами щодо розміру кредиту та згідно відзиву погоджується із доводами позивача про стягнення заборгованості за основною сумою 19817,84 грн., тому суд приходить до переконання, що позов в частині стягнення вказаної заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №730191 від 18 жовтня 2021 року у розмірі 19817,84 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу. В той же час, відповідно до підпункту 3 пункту 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» №1275-VII від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тобто, в редакції ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~, чинній на момент укладення кредитного договору із [PERSON] , було передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Останніми змінами, які набрали чинності 19.08.2022, пункт 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінніЗакону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що зазмістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. На підставі\~Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію»\~з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період.\~Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 26.09.2019 року проходив військову службу в Збройних Силах України, зокрема у військовій частині [NUMBER] на підставі контракту про проходження громадянином України військової служби. 25 травня 2021 року [PERSON] отримав посвідчення учасника бойох дій серії [NUMBER] . Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.07.2024 року старшого солдата військовї служби [PERSON] звільнено в запас відповідно до п.3 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до даних військового квитка [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] він був призваний на військову службу у Збройні Сили України 26.09.2019 року, проходив військову службу у в/ч [NUMBER] , в/ч [NUMBER] з 26.09.2019 року до 08.07.2024 року. Отже, [PERSON] на час укладення кредитного договору та його дії (18 жовтня 2021 року 18 квітня 2024 року), нарахування відсотків був військовослужбовцем, а відтак на нього поширюється дія\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р у справі № 502/1438/18. Виходячи з встановлених обставин справи та зазначених вище норм, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що відповідачу як військовослужбовцю проценти за користування кредитними коштами не повинні нараховуватися, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому, в цій частині вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитними коштами не підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, що становить 1100,68 грн (36,35 %).

Outcome: partial