Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами було укладено шлюб від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2014 по справі № 697/2044/14-ц шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачем. Відповідач на дитину сплачував аліменти за рішенням суду у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний момент син сторін досяг повноліття та продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Маслівський аграрний фаховий коледж» на ІІІ курсі денної форми за державним замовлення, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025.У зв`язку з продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку не надає відповідної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча має задовільний стан здоров`я, є працездатним, тому позивач звернулася до суд з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.12.2024. 03.12.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Проценко О.М. надійшов відзив, відповідно до якого сторона відповідача позов визнає частково в розмірі 5000 грн.. Відзив обґрунтовує тим, що після того як сину сторін виповнилося 18 років відповідач домовився з позивачем, що буде добровільно сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. оскільки більшу суму він не в змозі платити та буде додатково допомагати сину. Але з незрозумілих причин та без будь-якого обґрунтування позивач подала до суду позов. Крім того, зазначають що відповідач не має офіційних доходів, живе із тимчасових заробітків, однак відповідач бажає та прагне допомагати своєму єдиному синові. Позивач наразі хоче отримувати 10000 грн., які відповідач не має змоги сплачувати, цим самим намагається повністю перекласти відповідальність за утримання дитини на відповідача, не надаючи до суду суми своїх доходів і чи взагалі вони в неї є, чи бере вона участь в утриманні сина, так як син проживає постійно у свої бабусі. Тому відповідач вважає за доцільне сплачувати аліменти саме на рахунок дитини, а не матері (а.с.30-41). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того посилається на те, що не перекладає відповідальності на повне утримання сина відповідачем. Також зазначила, що працює офіційно на ПрАТ «МХП» комірником та те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в сумі 10000 грн., оскільки перебуває закордоном та заробляє там дрстатні кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився свої інтереси уповноважив представляти адвоката Проценко О.М.. Представник відповідача [PERSON] адвокат Проценко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково посилаючись на доводи зазначені у відзиві, підтвердила що відповідач перебуває за кордоном, проте не має постійної роботи. Крім того зазначила, що відповідач регулярно перераховує кошти позивачці на утримання сина. Суд, вислухавши учасників процесу, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2006 виданого Степанецькою сільською радою Канівського району Черкаської області, актовий запис № 04 (а.с.7). 09.09.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області (справа №697/2044/14-ц (а.с.5). Після припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами, їх син [PERSON] залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де мешкає й по теперішній час, підтвердженням чому є витяг з реєстру територіальної громади №2024/009964657 від 20.08.2024 виданий ОДВ виконкому Канівської міської ради (а.с.10) та актом від 20.08.2024 № б/н, з якого вбачається, що [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Вказані обставини також визнані учасниками справи, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають окремому доказуванню з огляду на те, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Маслівський аграрний фаховий коледж ім. П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету» на ІІІ курсі денної форми навчання за державним замовленням, за спеціальністю «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» з 01.09.2021. Термін закінчення навчання 30.06.2025, що підтверджується довідкою виданою Відокремленим структурним підрозділом «Маслівський аграрний фаховий коледж ім. П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету» від 01.08.2024 за № 452 (а.с.11). З копії довідки про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2023 року по ІІІ квартал 2024 року вбачається що інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с.38). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 28.08.2024 до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025. Оскільки на сумку суду дана сума аліментів є доцільною та відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. При цьому, посилання представника відповідача на добровільне періодичне надання коштів на утримання сина не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки періодична участь в утриманні дитини не перешкоджає позивачу звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів і не залежати від наявності чи відсутності бажання у батька в певний період часу брати участь в його утриманні в грошовій чи у натуральній формі. Крім того, посилання відповідача на те, що він не має офіційного доходу, не звільняє його від утримання його повнолітнього сина який продовжує навчання, адже це є обов`язком батьків. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір, як така що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 908,40 грн. (7500 х 100 /10000 = 75; 1 211,20 грн. х75 / 100 = 908,40 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial