Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є одинокою матір`ю, в порядку ст. 135 СК України, неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, а саме не працює, вживає спиртні напої, збирала в квартирі сумнівні компанії вчиняла сварки, внаслідок чого не забезпечує належного догляду за дітьми, залишає їх самих вдома. Крім того, неповнолітні діти на даний час перебувають у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА, оскільки 01.02.2024 року були виявлені без матері в компанії чоловіків, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на те, що матір дітей свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у вихованні та їх утриманні, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; передати дітей органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування до сімейних форм виховання; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття на рахунки дітей в АТ «Ощадбанк». Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.05.2024 року було відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.06.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. 22.08.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Щербяка Н.В. до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання позовні вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити, оскільки підстави для її позбавлення відсутні. Крім того, вона змінила свою поведінку у кращу сторону. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Щербяк Н.В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00043508309, №00043508282, №00043508235 від 09.02.2024 року /а.с.9-11/. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається із листа КЗЗСО «Жидичинський ліцей №31 Луцької міської ради» №01-19/29 від 02.02.2024 року, учні [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, які проживають за адресою: [ADDRESS] практично не відвідували школу з вересня 2023 року /а.с.13/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.09.2022 року за адресою: . [ADDRESS] встановлено, що в частині будинку, де проживає [PERSON] з дітьми брудно, розкидані речі, немитий посуд, мало вільного простору, важке повітря. У дітей відсутні окремі місця для відпочинку, підготовки до занять, тощо. У родини наявні борги за комунальні послуги /а.с.20/. Згідно листа Управління служб для сім`ї, дітей та молоді №35-18/509 від 08.10.2021 року, [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки, має низький виховний потенціал, конфліктні взаємовідносини з бабусею (часто дітей є свідками сваром між дорослими членами сім`ї), не приділяє належної уваги дітям, не цікавиться їх шкільним життям. Діти перебували у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА /а.с.21/. Окрім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації №12790/50/04-21 від 11.10.2021 року, наданої Луцьким РУП ГУНП у Волинській області, за місцем проживання [PERSON] було зафіксовано близько 20 викликів працівників поліції за різними фактами вчинення правопорушень, на відповідача складено п`ять протоколів про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. ст. 183, 184 КУпАП. Також, було зафіксовано 10 викликів поліції від родичів та сусідів щодо неналежного виконання останньою батьківських обов`язків. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час проживає разом із співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та не цікавиться справами своїх неповнолітніх дітей. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 188-1 від 13.03.2024 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є доцільним і відповідає інтересам дітей. У вказаному вище висновку констатовано факти свідомого ухилення матері від виховання дітей, байдужості стосовно її подальшого життя та розвитку, здоров`я /а.с.5-8/. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, не цікавиться їх фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу, не забезпечує належного харчування, медичного огляду і лікування, а тому позовні вимог в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Поряд з цим, в силу ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved