Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.01.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено Договір кредиту №Z52.20324.006193405, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6960 грн., позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами відповідно до договору до 10.01.2021. Своїх зобов`язань за договором відповідачка не виконала, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 за нею виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість з оплати за обслуговування кредиту. У подальшому, 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ») укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Також, 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023, відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за Договором №Z52.20324.006193405 від 10.01.2020, що укладено між АТ «Ідея Банк» та відповідачем. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за Договором № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 в розмірі 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість з оплати за обслуговування кредиту. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовних вимогах просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та шляхом оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z52.20324.006193405, про що свідчить його копія (а.с. 5). Даний договір підписаний власноручним підписом [PERSON] . Відповідно до умов Договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб в сумі 6960 грн, а Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 960 грн. Згідно з п.п. 1.3 Договору Кредиту процентна ставка фіксована і становить 0.01 % річних. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахування на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих тарифів Банку. Дата повернення кредиту 10.01.2021. Крім того, відповідачкою підписано з ПАТ "Ідея Банк" паспорт споживчого кредиту, який є Додатком №1 до договору кредиту та страхування № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 (а.с. 6). ПАТ "Ідея Банк" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором №Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 виконало та надало їй кредит в загальній сумі 6960 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на рахунки за реквізитами, вказаними в даному кредитному договорі, підстава: - договір № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 в сумі 6960 грн, що підтверджується копією ордеру-розпорядження № 1 від 18.01.2020 (а.с. 7); - страховий платіж від [PERSON] на суму 960 грн., що підтверджується копією ордеру-розпорядження №2 від 10.01.2020 (а.с. 7). Відповідно до наданої копії довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 (а.с. 10) відповідачка свої зобов`язання перед банком за користування кредитними коштами належним чином не виконувала та станом на 19.12.2023 (дата відступлення вимоги) має заборгованість у розмірі 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 19.12.2023 укладено договір факторингу № 19/12-2023, про що свідчить його копія (а.с. 15-21). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1). Друкований Реєстр Боржників після належного підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (п.2.2 договору факторингу). Відповідно до копії платіжної інструкції від 20.12.2023 № 45 ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 виконало у повному обсязі та відповідно перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» 11 576 112 грн. (а.с. 25). Згідно копії платіжної інструкції від 17.10.2023 № 611 ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 виконало у повному обсязі та відповідно перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» 200 000 грн. (а.с. 26). Відповідно до копії Друкованого Реєстру Боржників №1 від 19.12.2023 до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 на суму 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 22-24). Між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 22.12.2023 укладений Договір факторингу № 22/12-2023, про що свідчить його копія (а.с. 27-31). Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Друкований Реєстр Боржників після належного підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до копії Друкованого Реєстру Боржників №3 від 22.12.2023 до договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 на суму 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 32-34). Згідно копії платіжної інструкції від 26.12.2023 №376 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 виконало у повному обсязі та відповідно перерахувало на рахунок ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11 861 032,61 грн. (а.с. 35). Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020 в розмірі 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Правовідносини, що склалися між сторонами, підлягають врегулюванню наступними законодавчими нормами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № Z52.20324.006193405 від 10.01.2020, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору та наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №Z52.20324.006193405 від 10.01.2020. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, оплати за обслуговування кредиту, що призвело до виникнення у [PERSON] перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, належно повідомлена відповідач на спростування позиції позивача будь-яких заперечень та доказів не надала, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість на користь позивача в сумі 15773,02 грн., яка складається з: 5799,75 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,6 грн. - заборгованість за відсотками; 9971,67 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч. 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved