Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» /далі ТОВ «Санфорд Капітал»/ через свого представника, адвоката Маслюженка М.П., 10 вересня 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 74848,49 грн., що складається з: 42997,47 грн\~- заборгованість за основним боргом; 29460,71 грн\~- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 2116,36 грн. - \~інфляційні втрати; 273,95 грн. -\~три проценти річних. Позовна заява мотивована тим, що 08 січня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та\~\~ [PERSON] \~було укладено кредитний договір № Z06.00303.004761614. Одночасно з укладанням Кредитного договору [PERSON] уклав з ТДВ «Страхова компанія «АХА Страхування Життя» договір від 08 січня 2019 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 3903,24 грн, Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. Відповідно до умов кредитного Договору відповідач отримав на власні потреби кредит в розмірі 44990,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3903,24 грн, який зобов`язувався повернути разом з відсотками згідно з Графіком, відсоткова ставка 21,99% річних. У розділі 1.13. містяться умови щодо страхування, відповідно до яких позичальник уклав договір з ТОВ «Страхова компанія «АХА Страхування Життя» договір добровільного страхування життя, розмір страхового внеску - 3903,24 грн. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 44990,00 грн, з яких також за рахунок суми кредиту сплатив страховий платіж від імені відповідача в розмірі 3903,24 грн. Відповідач виконав свої зобов`язання частково та сплатив банку 19523,56 грн. Станом на 08 січня 2022 року сформувалася така заборгованість за договором: заборгованість за основним боргом в сумі 42997,47 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 29460,71 грн, що разом становить 72458,18 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «СОНАТІ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року. 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 88-89/. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав /а.с. 78-79, 84, 86-87/. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалось. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 08 січня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та\~\~ [PERSON] \~було укладено кредитний договір № Z06.00303.004761614, відповідно до умов якого відповідач отримав на власні потреби кредит в розмірі 44990,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3903,24 грн, який зобов`язувалася повернути разом з відсотками згідно з Графіком, відсоткова ставка 21,99% річних, повернення заборгованості здійснюється відповідно до Графіку, викладеного у договорі та додатку до паспорта споживчого кредиту. Відповідно до пункту 1.1. договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 44990,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.2. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у день підписання цього договору строком на 36 місяців з дня підписання договору, тобто до 08 січня 2022 року включно. Згідно з п.п. 1.3., 1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99% річних /а.с. 53-54/. Цього ж дня між банком і [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту № Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року /а.с. 43-44/. Матеріали справи містять копії ордерів-розпоряджень від 08 січня 2019 року про видачу кредиту [PERSON] на суму 41086,76 грн /а.с. 40 зворот/. Відповідно до виписки по рахунку за кредитним договором № Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року банк перерахував страховий платіж - Z06.00303.004761614 [PERSON] в сумі 3903,24 грн /а.с. 55/. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року, відповідач [PERSON] станом на 08 січня 2022 року мав заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 107205,86 грн, яка складається з: 42997,47 грн - заборгованість за основним боргом, 29460,71 грн - заборгованість за відсотками, 34747,68 грн\~заборгованість за комісіями /а.с. 40/. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило за плату, а ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників /а.с. 33-39/. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року. у розмірі 107205,86 грн, з яких: 42997,47 грн - заборгованість за основним боргом, 29460,71 грн - заборгованість за відсотками, 34747,68 грн\~заборгованість за комісіями /а.с. 40/. 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило за плату, а ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників /а.с. 45-46/. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29 грудня 2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року у розмірі 107205,86 грн, з яких: 42997,47 грн - заборгованість за основним боргом, 29460,71 грн - заборгованість за відсотками, 34747,68 грн\~заборгованість за комісіями /а.с. 32 зворот/. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Відповідно до норм ст.ст.\~11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1\~ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цього договору. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що останній здійснений обґрунтовано та арифметично правильно. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачкою [PERSON] та первісним кредитором, договора факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності указаних правочинів. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачана користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором Z06.00303.004761614 від 08 січня 2019 року в сумі 74848,49 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», вартість послуг на 1-го боржника, копію акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 12 серпня 2024 року /а.с. 17-20, 42 зворот/. Із документів слідує, що загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» послуг зі складання та направлення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] становить 5200,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/. Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Проаналізувавши детальний опис робіт виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5200,00 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до положень ч.1 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 7/. На підставі викладеного,

Outcome: approved