Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК», банк) звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2022 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500730747. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.07.2023 заборгованість за кредитним договором становить 359 340,19 грн, з яких 314 394,97 грн - заборгованість по тілу кредиту, 44 945,22 грн - заборгованість по відсотках. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк». Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 22.07.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 19.08.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Коцюбою Н.Я., в якому остання вказує, що відповідач незгоден із позовними вимогами у повному обсязі заперечує їх, оскільки вважає зазначені позовні вимоги повністю необґрунтованими, безпідставними та недоведеними. Так, представник відповідача вказує, що всупереч встановленому офертою типу кредиту «Кредит готівкою» у п. 3 цієї оферти зазначено, що кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 501319696 від 2021-05-12 року, шляхом переказу коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Окрім цього, з долучених банком меморіального ордеру та виписок по особовим рахункам вбачається, що перерахування коштів в розмірі 326 727, 99 грн 15.11.2022 було здійснено від платника [PERSON] рахунок № [NUMBER] отримувачу [PERSON] [NUMBER] з призначенням платежу «Перерахування коштів за кредитним за договором N? 500730747 від 15.11.2022 року», а не на зазначений у оферті та акцепті, як спосіб видачі кредиту рахунок N? [NUMBER] . Таким чином, з долучених позивачем документів не вбачається, що кредитні кошти за офертою № 500730747 від 15.11.2022 були видані готівкою позичальнику за типом кредиту «Кредит готівкою», так і те що кредитні кошти надійшли на визначений в ній рахунок, як і те, що сторони погодили інший рахунок для перерахування кредитних коштів за договором. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позичальнику було відкрито рахунок на який банком та перераховано/надано кредитні кошти в сумі 326 727,99 грн, отримувачем за яким є позичальник [PERSON] . На переконання сторони відповідача позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розміру як наданого відповідачу кредиту так і розміру заборгованості за кредитом, яку позивач просить суд стягнути на його користь, оскільки долучені до позову меморіальний ордер та виписки по особовим рахункам, не засвідчені жодним підписом, в тому числі і електронним, відповідального виконавця банку та на них відсутній штамп чи печатка банку, а отже вони не є належними доказами. Представник зауважує, що єдиними допустимими доказами факту виконання зобов`язань за договором та наявності заборгованості є первинні бухгалтерські документи, згідно приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поряд з цим, розрахунки вимог банку не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку. Більше того, позивачем не долучено жодних розрахунків та первинних документів щодо заборгованості за кредитним договором 501319696 від 2021-05-12 року на повернення якого, як зазначено п.3 оферти, було надано кредит 15.11.2024. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500730747 від 15.11.2022 не містить підпису [PERSON] . Відповідний підпис [PERSON] , також відсутній і в графіку платежів, паспорті споживчого кредиту, а також заяві (акцепті) від 15.11.2022 року. Відтак, долучені докази позивачем до позовної заяви жодним чином не підтверджують ні наміру відповідача на укладання договору ні укладання самого кредитного договору № 500730747 від 15.11.2022. Вказані обставини в своїй сукупності на переконання сторони відповідача не можуть свідчити про волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору, оскільки долученими до позовної заяви документами не підтверджується, що відповідач засвідчив як вищевказану оферту, так і долучені до неї документи шляхом накладення електронного підпису або електронного цифрового підпису, чи електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чи аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). На підставі викладеного, представник позивача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання постановлено повернутись до стадії підготовчого провадження, а також поновлено строк на подання відзиву на позов та долучено його до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду від 25.11.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача АТ «Сенс Банк» не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коцюба Н.Я. в судовому засіданні заперечила з приводу позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзив на позов. Крім того зазначила, що протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення нею будуть подані докази понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500730747 від 15.11.2022, [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк»», укласти Угоду про надання споживчого кредиту, підставою для якої є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком на наступних умовах: Тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту - 326 727,99 грн; процентна ставка - 25.00%. Тип ставки - фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 48 міс. Відповідно до п. 2 Оферти, лата повернення Кредиту - 15.11.2026. Для повернення заборгованості за Угодою за пропоновано використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку, ЄДРПОУ 23494714. Згідно п. 3 Оферти, кредит надається Позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 501319696 від 12.05.2021, розмір - 326 727,99 грн, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714. 15.11.2024 АТ «Альфа-Банк», акцептував пропозицію [PERSON] , на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №500730747 від 15.11.2022 на умовах визначених офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500730747 від 15.11.2022. Додатком № 1 до Угоди про надання споживчого кредиту № 500730747 від 15.11.2022 є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Паспорт споживчого кредиту містить умови про розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в Угоди про надання споживчого кредиту № 500730747 від 15.11.2022. Відповідно до довідки АТ «СЕНС БАНК» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк». ідентифікований АТ «СЕНС БАНК». Акцепт договору позичальником здійснено за номером телефону [NUMBER] на який 15.11.2022 було відправлено одноразовий ідентифікатор 5873 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Так, згідно витягу з державного реєстру банків, сформованого 02.12.2022, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»). Як вбачається із Меморiального ордера №1438163041 від 15.11.2024, на рахунок [PERSON] відкрий у АТ «СЕНС БАНК» [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022. З виписки по особовому рахунку [NUMBER] відкритого ім`я [PERSON] з 15.11.2022 по 31.07.2023 слідує, що 15.11.2022 на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022. Також, 15.11.2022 із рахунку [PERSON] [NUMBER] на рахунок [PERSON] [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021. З виписки також вбачається, що [PERSON] частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022 та процентів нарахованих за вказаним договором. Відповідно до досудової вимоги від 04.03.2024, АТ «СЕНС БАНК» вимагав від [PERSON] протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані у несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 359 340,19 грн. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. За змістом частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи Оферта від імені [PERSON] на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500730747 від 15.11.2022, яка міститься в матеріалах справи, не містить ані власноручного, ані електронного підпису [PERSON] . Наданий суду примірник оферти містить посилання на те, що підписанням електронним підписом цієї Оферти [PERSON] свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. Однак такий електронний підпис [PERSON] та номер його ідентифікатору в оферті відсутній. Відповідний електронний підпис [PERSON] та номер його ідентифікатора відсутній як в оферті, так і в графіку платежів (Додаток №1), що є невід`ємною частиною угоди, а також паспорті споживчого кредиту. Разом з тим, як вбачається із Меморiального ордера №1438163041 від 15.11.2024, на рахунок [PERSON] відкрий у АТ «СЕНС БАНК» [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022. З виписки по особовому рахунку [NUMBER] відкритого ім`я [PERSON] за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 слідує, що 15.11.2022 на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022. Також, 15.11.2022 із рахунку [PERSON] [NUMBER] на рахунок [PERSON] [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021. З виписки також вбачається, що [PERSON] частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022 та процентів нарахованих за вказаним договором. Оцінюючи вказані доказів в сукупності, суд вважає доведеним, що між сторонами дійсно виникли кредитні правовідносини, пов`язані з видачею Банком та отриманням позичальником [PERSON] кредитних коштів у розмірі 326 727,99 грн. При цьому посилання сторони відповідача на те, що позивачем не надано доказів, що кредитні кошти надійшли на визначений офертою рахунок, суд до уваги не бере та зауважує, що п. 3 Оферти, передбачено, що кредит надається Позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 501319696 від 12.05.2021, розмір - 326 727,99 грн, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Відповідно до виписки по особовому рахунку [NUMBER] відкритого ім`я [PERSON] за період з 15.11.2022 по 31.07.2023, 15.11.2022 із рахунку [PERSON] [NUMBER] на рахунок [PERSON] [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 326 727,99 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021. Відтак вказаним підтверджується, що отримані [PERSON] кошти від АТ «СЕНС БАНК» були спрямовані на рахунок [NUMBER] для погашення заборгованості за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021, як це передбачено п. 3 Оферти. Водночас, доводи представника відповідача з приводу того, що до позовної заяви не долучено жодних розрахунків та первинних документів щодо заборгованості за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021 суд вважає необґрунтованими, оскільки заборгованість за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021 не є предметом розгляду даної справи. Так само, заперечення сторони відповідача з приводу Меморiального ордера №1438163041 від 15.11.2024 та виписок по особових рахунках [PERSON] за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 суд не враховує та вважає, що вказані документи є належними доказами оформленими відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують заборгованість [PERSON] . Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів встановлено, що незважаючи на те, що Кредитний договір № 500730747 від 15.11.2022 відповідач [PERSON] не підписував, проте останній фактично отримав кредитні кошти у розмірі 326 727,99 грн, які в подальшому були спрямовані ним на погашення заборгованості за кредитним договором №501319696 від 12.05.2021, а відтак оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «СЕНС БАНК» не повернуті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості. Вказане узгоджується з позицію Верховного суду викладеною у постанові від 12.08.2021 у справі № 522/21900/13-ц. Поряд з цим, з приводу розміру заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно із розрахунком заборгованості у гривні за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022, заборгованість [PERSON] становить 359 340,19 грн, з яких: 314 394,97 грн - заборгованість по тілу кредиту, 44 945,22 грн - заборгованість по відсотках. Погашено 23 663,90 грн, з яких: тіло кредиту - 12 333,02 грн; відсотки за користування кредиту - 11 330,88 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позик и, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вже зазначалося вище Кредитний договір № 500730747 від 15.11.2022 відповідач [PERSON] не підписував, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що останній, як споживач кредитних послуг дійсно погодився на умови у вигляді розміру процентів, які застосовані Банком при розрахунку заборгованості, а тому суд приходь до висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, слід відмовити. Окрім цього, сплачені відповідачем [PERSON] кошти у розмірі 11 330,88 грн, які відповідно до розрахунку заборгованості у гривні за кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022 зараховані позивачем на сплату відсотків, суд вважає за необхідне зарахувати на сплату тіла кредиту. Відтак розмір заборгованості за Кредитним договором № 500730747 від 15.11.2022, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 303 064,09 грн (тіло кредиту 314 394,97 грн - сплачені відсотки 11 330,88 грн = 303 064,09 грн). Так, засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором від 15.11.2022 у розмірі 303 064,09 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 636,77 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (303 064,09 / 359 340,19 * 4 312,08 = 3 636,77 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial