Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 24,0 кв. м, житловою площею - 12,3 кв. м, в порядку спадкування після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. На заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом 26.08.2022 року було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок не посвідчений нотаріально, відповідно до чинного, на момент укладання правочину, законодавства, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Дніпропетровської області, актовий запис №32 (а.с.11). Згідно довідки про проходження реєстрації від 29.04.1999 року, виданого начальником бюро інвентаризації, будинок за адресою - [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 27.04.1999 року (а.с.14). Згідно Технічного паспорту, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , доля ціла (а.с.15-16). Згідно Договору купівлі-продажу нерухомості,зареєстрований Товарною біржою «Українська» 27.04.1999р. за р.№43567 від 27.04.1999 року, між [PERSON] та [PERSON] складена угода про те, що остання придбала об`єкт нерухомості - домоволодіння [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,15 га. Об`єкт нерухомості належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.04.1999 року, посвідченого виконкомом Ленінської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого Апостолівським БТІ 26.04.1999р. за №9-47 (а.с.13). 26.08.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2022 року, ним надано неналежні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме Договір купівлі-продажу нерухомості зареєстрований Товарною біржою «Українська» 27.04.1999р. за р.№43567, не посвідчений нотаріально, відповідно до чинного, на момент укладання правочину, законодавства (а.с.12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Апостолівським районним відділом земельних ресурсів 31.05.2005 року, на підставі розпорядження голови РДА №251-р-04 від 05.04.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,2034 га, розташованої на території Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.58). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9901956012022 від 26.08.2022 року, наданого на запит [PERSON] , земельна ділянка площею 5,2034 га, кадастровий номер 1220384400:01:014:0074, яка розташована на території Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві приватної власності [PERSON] (59-60). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1260, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Богомоловим В.І. на підставі заповіту, посвідченого секретарем Ленінської сільської ради Апостолівського району Трегуб В.Ф. 07.11.2005 року, зареєстрованого у реєстрі за №619, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2030 га у межах згідно з планом, розташованої на території Грушівської (до перейменування - Ленінської) сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, переданої у приватну власність на підставі розпорядження голови РДА №251-р-04 від 05.04.2004 року, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА №177068, виданого Апостолівською районною державною адміністрацією 31.05.2005 року, кадастровий номер 1220384400:01:014:0075 (а.с.61). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №308375588 від 29.08.2022 року, земельна ділянка площею 5,2030 га, кадастровий номер 1220384400:01:014:0075, належить на праві приватної власності [PERSON] , розмір частки - 1/1. Підстава для державної реєстрації - договір оренди, строк дії: 18.01.2028р., з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Орендар: [PERSON] . Орендодавець: [PERSON] (а.с.74). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69391205 від 06.07.2022 року, виданої приватним нотаріусом Богомоловим В.І., інформаційну довідку надано у зв`язку з відкриттям спадкової справи. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.50). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69391237 від 06.07.2022 року, наданого приватним нотаріусом Богомоловим В.І., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 69443605, номер у нотаріуса 119/2022. Спадкодавець - [PERSON] (а.с.51). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69391212 від 06.07.2022 року, виданої приватним нотаріусом Богомоловим В.І., за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.52). Судом встановлено, що придбаний житловий будинок викуплений за 923 грн., які були одержані представником продавця повністю до підписання договору. Договір купівлі-продажу за №43567 домоволодіння споруд зареєстрований [PERSON] в Криворізькому бюро технічної інвентаризації реєстровій книзі за №9-47. Правочин обома сторонами повністю виконаний, продавцем був звільнений житловий будинок, передані ключі, вони знялася з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. На час укладення договору в квітні місяці 1999 року ні дружина позивача, ні продавці не знали, що правочин, в відповідності до ст. 2.2.1 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Оскільки відповідно до ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаним будинком. Відповідно до ст. 4 ЦК України (1963р.) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Відповідно до ст. 41 ЦК України (1963р.) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. У зв`язку з тим, що на даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу померла, то нотаріально посвідчити такий договір неможливо та із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочинів в 1999 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, законними і виконаними, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на ставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи визнається іншою особою. Відповідно до п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який відчує його право власності. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку - володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказане вище майно було набуте у шлюбі і відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Виходячи, з вищевказаного позивач має право на отримання свідоцтва про право власності частку вищевказаного майна, як той із подружжя, який пережив іншого та на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку майна. З урахуванням того, що позивач є єдиним спадкоємцем, заяву про виділ частки у спільному сумісному майні подружжя він нотаріусу не подавав. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, спадкодавець право власності на вищевказаний будинок набув і воно було зареєстровано, інші спадкоємці за даною спадковою справою відсутні, а позивач позбавлений можливості оформити у встановленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину нерухоме майно, яким є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved