Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 лютого 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 114 970 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] 08.11.2019 року о 22 год. 10 хв. в м. Умані по вул. Михайлівській, керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 23.12.2019 року постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Власником транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3285186, діючий на 08.11.2019. 19.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту надання послуг №429 від 01.09.2021 виконавцем ТОВ «Бізнескомсервіс» були виконані роботи по ремонту автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] загальною вартістю 114 970 грн, у тому числі 19 161,67 грн. ПДВ, отже розмір матеріального збитку завданого позивачу склав 114 970 грн. Враховуючи вищезазначене, просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 114 970 грн. та судові витрати. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2023 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2023 матеріали цієї цивільної справи передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2024 постановлено подальший розгляд цієї цивільної справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.11.2019 року о 22 год. 10 хв. в м. Умані по вул. Михайлівській, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 23.12.2019 року постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП (а.с. 11). Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2019 транспортним засобом «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під час ДТП керував позивач (а.с. 11). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3285186 від 19.04.2019 (а.с. 12). Як зазначає позивач, після ДТП в телефонному режимі ним було повідомлено про страхову подію, а потім 19.11.2019 року звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до акту надання послуг №429 від 01.09.2021 виконавцем ТОВ «Бізнескомсервіс» були виконані роботи по ремонту автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] загальною вартістю 114 970 грн, у тому числі 19 161,67 грн. ПДВ, отже розмір матеріального збитку завданого позивачу склав 114 970 грн. Відповідачем виплата страхового відшкодування здійснена не була. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так відповідно до п.п. 33.1., 33.1.1., 33.1.2., 33.1.3., 33.1.4. вищезазначеного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (ч. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За матеріалами справи не встановлено, що позивач [PERSON] , який керував пошкодженим транспортним засобом, або винуватець ДТП зверталися до страхової компанії із повідомленням про ДТП, яка мала місце 23.12.2019 та заявою про страхове відшкодування. Позивач стверджує, що спочатку в телефонному режимі, а потім була подана письмова заява про виплату страхового відшкодування та інші документи до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», однак жодних належних, допустимих та переконливих доказів про таке до суду не надано. Також відсутні підтвердження про те, що відповідне повідомлення та заява отримане, прийняте та зареєстроване страховою компанією. Надана позивачем копія зави про страхове відшкодування не містить доказів її направлення відповідачу у будь-який спосіб, доказів отримання її. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного та ст. 23, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed