Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

02.08.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника - адвоката Коломоєць І.В., про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON] та його матір`ю [PERSON] спільно проживали у квартирі чоловіка матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання однією великою сім`єю, родина вела сумісний побут, вели спільне господарство мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили в колі родини, мали взаємні права та обов`язки. В подальшому, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 815. Чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №3813. Надалі [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2021. Разом з тим, похованням зазначених осіб, займалась заявниця. На підтвердження родинних зв`язків позивачем долучено, свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05.11.1960; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 21.12.1973; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 23.10.1982 Крім того, на підтвердження факту сумісного проживання однією родиною, позивачем надано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 25.11.1996, в якому зазначається, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на те, що після смерті померлого [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з однієї четвертої частини квартири за адресою: [ADDRESS] (три четвертих квартири володіє позивач), спадкоємцем за законом, згідно ст. 1264 ЦК України, на майно померлого є позивачка, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, у встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] , позивачка звернулась до Третьої Запорізької Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що не можливо встановити факт проживання однією сім`єю. Спадкову справу № 33/2022 за 2022 рік заведено 15.02.2022. З урахуванням вищевикладеного позивач просить суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та визнати її спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано головуючому судді Рибалко Н.І. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2024 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15.08.2024 року через канцелярію суду від представника позивача - адвоката Коломоєць І.В. надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2024 року дану цивільну справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.03.2024 року. Крім того, вказаною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та витребувано у Третьої запорізької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 33/2022 за 2022 рік після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 04.11.2024 на адресу суду від державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 33/2022 за 2022 рік після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, у зв`язку з чим наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради Мірошниченко О.О. в судове засідання не з`явилася, разом з тим в матеріалах справи міститься заява, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Відтак, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності належним чином повідомленого відповідача, який у судове засідання не з`явився. Під час судового засідання у якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила, що є сусідкою позивачки та знає її більше 30 років. Відомо, що [PERSON] разом зі свекром [PERSON] , свекрухою [PERSON] та сином [PERSON] проживали однією сім`єю. Крім того, позивачка постійно опікувалася [PERSON] , мешкали однією сім`єю та вели спільний побут. У судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] Пояснила, що вона співмешкає із сином позивачки з 2022. Відомо, що позивачка разом зі [PERSON] , його дружиною та сином [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільний побут. Також [PERSON] доглядала за [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що родині зв`язки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 05.11.1960, актовий запис № 49. Крім того, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 21.12.1973 укладено шлюб, актовий запис №1025. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 23.10.1982 укладено шлюб, актовий запис № 16. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 11 лютого 2013, [PERSON] померла [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 74 років, про що вчинено актовий запис № 815. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] від 04.05.1993, гр. [PERSON] помер [INFO] у віці 32 років, про що вчинено актовий запис №3813. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2021 виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] м. Запоріжжі, у віці 81 років, про що вчинено актовий запис № 3186. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 25.11.1996, зазначено, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому, з метою оформлення спадкових прав, позивач 15.02.2022 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С., із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Разом з тим, в ній зазначила, що інших спадкоємців, передбачених статтями 1261-1266 ЦК України не має. Однак, згідно з відповіддю приватного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори № 24402-14 від 16.02.2022 повідомлено, що заява про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , від 15.02.2022 за вхідним №133/02-14, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 90 та заведено спадкову справу № 33/2022 за 2022 рік. Крім того, роз`яснено що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно надати: 1. Оригінал свідоцтва про смерть та довідка про причину смерті спадкодавця. 2. Документи про родинні відносини зі спадкодавцем (про народження, шлюб, розірвання шлюбу та ін.) 3. Документи, які підтверджують право власності на житло, дачу, гараж, цінні папери, автотранспорт, грошові вклади, земельну ділянку та інші. (договори, свідоцтва, рішення суду, довідки виконкому, техпаспорт, ощадні книжки, виписка з реєстру. акціонерів, грошова оцінка землі) 5. Оригінал заповіту (при наявності) 6. Свідоцтво про народження, 7. Ідентифікаційний номер спадкодавця. (при наявності). 8. Її паспорт, ідентифікаційний номер, чи довіреність від її імені (якщо вона не маєте можливості з`явитися особисто, у уповноваженої нею особи має бути в наявності нотаріально посвідчена довіреність). Відповідно до пп. 4.18 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, від встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно з відповіді Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/3619 від 23.02.2022, наданої на запит держаного нотаріуса, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] в період з 02.04.1962 по 11.11.2021 (помер [INFO] ). Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] з 27.12.1982 по теперішній час; [PERSON] з 19.10.1999 по теперішній час; [PERSON] з 19.03.2008 по теперішній час; [PERSON] з 04.09.2008 по теперішній час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У судовому засідання досліджено матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , допитано свідків: [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини викладені у позовній заяві, пояснили суду, що позивач [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , вели спільний побут, позивач здійснювала догляд за останнім до його смерті. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Отже, таким, що прийняв спадщину, вважається спадкоємець четвертої черги, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та докази отримання відповідної відмови. З огляду на встановлені обставини справи та подані докази, суд дійшов висновку про те, що позивач довела наявність між нею та [PERSON] протягом останніх п`яти років до дня відкриття спадщини усталених сімейних відносин, зокрема ведення ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї тощо. Також, суд приймає до уваги, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця не встановлено, спору щодо спадкового майна станом на час розгляду цієї справи не існує, а тому визнання позивача спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб і відповідатиме засадам розумності, справедливості та добросовісності у цивільних відносинах. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимим доказами, як письмовими так і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків (які приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів), а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved