Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Законний представник [PERSON] звернулася до суду із заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , строком на шість місяців. Заява обґрунтована тим, що 11.01.2024 р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2024 р.. У шлюбі народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З тих пір вітчим постійно вчиняє дії фізичного насильства щодо дітей та матері, а також погрожує фізичною розправою, та вчиняє психологічний тиск. Діти через це морально налякані та виснажені. З боку матері [PERSON] були багаторазові виклики поліції. 16.09.2024 р. Ужгородським міськрайонним судом винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Працівниками Національної поліції в Закарпатській області було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . Однак такий припис кривдник постійно порушує, телефонним зв?язком погрожує, а тому виникла необхідність подати заяву до суду. Заявник та представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. [PERSON] до суду не з`явився повторно, про поважність свого неприбуття не повідомив. З урахуванням обставин справи судом прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.1 ст.ст.\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , проживає разом з мамою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] , є чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2024 р. 16.09.2024 р. Ужгородським міськрайонним судом винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Працівниками Національної поліції в Закарпатській області було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, який відповідно до п. 7 ч. 1ст.\~1\~цього ж\~Закону полягає у встановленні в судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав чи покладання обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом може бути визначено один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. На підставі встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці та обгрунтованість поданої заяви, яка підлягає задоволенню. При визначенні строку продовження обмежувального припису суд враховує обставини, які стали підставою для видачі обмежувального припису, кількість та вагомість встановлених та доведених ризиків, вірогідність їх продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, відсутність у особи, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису іншого житла для проживання, особу кривдника, який переусвідомив свою поведінку та став на щлях виправлення, та вважає що строк у три місяці буде цілком достатнім для виправлення кривдника та запобігання повторенню насильства у майбутньому. Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved