Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

21 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 червня 2013 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1018. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою від 05 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися в спрощеному провадженні з викликом сторін. Засідання по справі призначено на 05 грудня 2024 року. Витребувано у ДПС України відомості про перетин державного кордону України [PERSON] та у ДМС України відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] . Ухвала суду від 05 листопада 2024 року разом із копією позовної заяви та повісткою на 05.12.2024 року направлялися на адресу останню відому адресу проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». 27 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДМС України на виконання ухвали суду від 05.11.2024 року, з якої вбачається, що відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] не встановлено. Оскільки, теперішнє місця перебування відповідача не відоме, з метою його належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду було створено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. 27 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Смірнова Володимира Сергійовича, у якій вона заявник просив здійснити розгляд справи за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. У судове засідання, що відбулося 05 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Судом встановлено, що сторони спору перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2013 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1018, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння та любові втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують, почуття взаємоповаги у шлюбі відсутнє. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалась остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved