Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] 26.01.2022 подано заяву № 1002079555001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, видано кредит у сумі 70000,00 грн. на загальні споживчі цілі строком на 24 місяці. Позивач зазначає, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов та правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписані заяви разом з умовами надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджуються підписом у заяві. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем, станом на 01.07.2024 становить 105806,97 грн., яка складається із 70000,00 грн.- заборгованості за кредитом; 16,69 грн.-заборгованості за процентами; 35790,28 грн.-заборгованості за комісією. Просить стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 105806,97 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 01.10.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідачки відзиву на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Позивачем у позові одночасно заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, у якому також не заперечується проти винесення заочного рішення. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Між сторонами 26.01.2022 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1002079555001, сума кредиту становить 70000,00 грн., строк кредиту-24 місяці, розмірі комісії складає-2,99 %; розмір процентної ставки складає 0,010 %. Відтак, позивачем зі свого боку зобов`язання виконані, кредитні кошти відповідачці надано. Натомість, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконуються, внаслідок чого за останньою обліковується заборгованість на загальну суму 105806,97 грн. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідачки, з якого вбачається, що відповідачка неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредитів, відсотків за користування кредитом. Доказів на користь того, що відповідачкою було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договори кредиту у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювались та не визнавались недійсними. Отже, існують підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за договором. Виходячи з правового аналізу вказаних норм встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розуміла позичальник, підписуючи договір (заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб). Положеннями ст. ст.\~77,\~79,\~80,\~81 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не збирає докази самостійно. Відповідно до вимог\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги усі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» щодо стягнення заборгованості. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved