Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Ракицька І.М. звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позов мотивований тим, що 02.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено у простій письмовій формі договір дарування, належної відповідачу на праві власності 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Згідно умов договору його нотаріальне посвідчення мало відбутись не пізніше 31.01.2022, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Зважаючи на повне виконання позивачем умов договору, а саме на те, що позивач прийняла у власність 1/4 частку квартири, а відповідач передав позивачу ключі та документи, проте ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування, представник позивача просить позов задовольнити, визнати дійсним укладений сторонами 02.12.2021 договір дарування 1/4 частини вказаної квартири та визнати за позивачем право власності на 1/4 частину квартири. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.09.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та надано строк для подання відзиву. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від11.10.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 28.11.2024. В судове засідання 28.11.2024 позивач та її представник не прибули, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову, просив розгляд справи проводити без його участі Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2024 відмовлено в прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних у справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1998, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2024, копії яких наявні в матеріалах справи, квартира [ADDRESS] (старий номер будинку - 277) належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 2/4 частини квартири, [PERSON] 1/4 частина квартири, [PERSON] 1/4 частина квартири (а.с. 9, 10). Вказане також підтверджується копією листа КП Могилів-Подільське МБТІ від 28.06.2024 № 261 (а.с. 22). 02.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір дарування належної відповідачу 1/4 частини квартири [ADDRESS] , копія якого додана до позовної заяви (а.с. 26). Згідно умов вказаного договору дарування відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) подарував, а позивач [PERSON] (Обдарована) прийняла у дар належну [PERSON] 1/4 частку квартири під номером [ADDRESS] . Квартира, частка якої дарується, жилою площею 34,59 кв.м, складається з двох житлових кімнат, кухні, коридору, ванни, вбиральні, балкону, загальна її площа 47,83 кв.м. За домовленістю сторін нотаріальне посвідчення договору відбудеться до 31.01.2022 Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно\~\~з ч. 2\~\~ст. 719 ЦК України\~\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З матеріалів справи слідує, що\~\~договір дарування належної відповідачу на праві власності 1/4 частини квартири\~\~в порушення вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України,\~\~не був посвідчений нотаріально. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~220\~ЦК України\~у разі\~недодержання сторонами\~вимоги закону\~про нотаріальне\~посвідчення договору\~такий договір\~є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що з\~підстав\~недодержання\~вимог\~закону\~про\~нотаріальне посвідчення\~правочину\~нікчемними є\~тільки\~правочини,\~які відповідно\~до\~чинного\~законодавства\~підлягають\~обов`язковому нотаріальному посвідченню.\~Вирішуючи спір\~про\~визнання\~правочину,\~який\~\~підлягає нотаріальному посвідченню,\~дійсним,\~судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК\~України\~не застосовується щодо правочинів,\~які підлягають і\~нотаріальному\~посвідченню,\~і державній\~реєстрації,\~оскільки\~момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України\~пов`язується з державною реєстрацією,\~тому\~вони\~не\~є\~укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати,\~чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК\~України.\~Інші вимоги\~щодо визнання договорів дійсними,\~в тому числі заявлені\~в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають\~можливим\~способам\~захисту цивільних\~прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. З наданих позивачем доказів та обставин, викладених у позовній заяві, судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що вона вчиняла будь-які дії, спрямовані на те, щоб нотаріально посвідчити договір дарування 1/4 частини квартири, належної відповідачу, укладений 02.12.2021 (зверталася до нотаріуса, надсилала відповідачеві повідомлення із вказівкою часу та місця, куди необхідно з`явиться відповідачеві для нотаріального посвідчення договору). Також позивачем не доведено факт безповоротного\~\~ухилення\~\~відповідача від нотаріального\~\~посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами\~\~для визнання правочину дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Сам факт визнання відповідачем пред`явлених до нього позовних вимог не є правовою підставою для невиконання сторонами вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України і не позбавляє сторін можливості укласти договір дарування із дотримання вимог цієї норми права. Більше того, визнання відповідачем позову також спростовує доводи позивача про його ухилення від нотаріального посвідчення спірного договору дарування та втрату можливості\~\~посвідчити\~\~його нотаріально. Крім того, із заяви відповідача про визнання позову вбачається, що адресою для листування ним вказано кв. [ADDRESS] , тобто адреса квартири, в якій йому належить 1/4 частина, про права на яку заявляє позивач у даному позові та яка є предметом спірного договору дарування. Верховний Суд\~\~в постанові\~\~ від 04 березня 2019 року (справа №655/2266/16-ц) прийшов до висновку про те, що суд\~\~погоджується\~\~за\~\~аргументованим висновком суду\~\~апеляційної інстанції\~\~про відмову\~\~у задоволенні позову, оскільки\~\~на підставі доказів, поданих сторонами, що були\~\~належним чином оцінені, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що\~\~позивачем не доведено факту безповоротного\~\~ухилення\~\~відповідача від нотаріального\~\~посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами\~\~для визнання правочину дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed