Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2017 між АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти, на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 03.04.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 42\~%. Як зазначено, банк належним чином виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку та розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У позовній заяві також вказано, що 20.09.2019 укладено договір №114\\2-19-F, відповідно до якого АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором №\~010/0429/82/0400254. Крім того, 10.01.2023 укладено договір №\~10-01/2023, відповідно до якого ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором №\~010/0429/82/0400254. Таким чином, вважає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача з договором №\~010/0429/82/0400254. Позивач вказує,\~що станом\~на сьогоднішній\~день заборгованість\~за договором\~відповідачем не\~погашається,\~проценти за\~користування кредитними\~коштами не\~сплачуються,\~у зв`язку\~з чим\~у відповідача\~обліковується прострочена\~заборгованість у\~загальному розмірі\~24506\~грн.\~87\~коп.,\~з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту)\~ 10595\~грн. 59\~коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~ 13911\~грн. 28\~коп. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 у розмірі 24506\~грн. 87\~коп., а також понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000\~грн. 00\~коп. Ухвалою суду від 27.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, зазначено про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ч.\~10 ст.\~130 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім\~того,\~виклик відповідача\~у судове\~засідання здійснювався\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України,\~враховуючи відсутність\~інформації про\~місце реєстрації,\~проживання та\~перебування відповідача,\~а тому,\~суд вважає,\~що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.04.2017 [PERSON] звернувся до АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» із заявою про отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» вказавши свої анкетні дані, соціальний статус, місце роботи та суму доходу, зазначив бажаний ліміт кредитування у розмірі 6400\~грн. 00\~коп., терміном на 48\~міс., яка прийнята працівником банку. 03.04.2017 [PERSON] ознайомився із довідкою про умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту по продукту «Кредитна картка «Хочу-картка»\~/ «Кредитна карткаWorld»\~/ «Кредитна картка Базова» із різними умовами форм кредитування, про що власноручно поставив особистий підпис. 03.04.2017 між АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254, за умовами якого, з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій на КР (п.\~1.1 Договору). Максимальний ліміт кредиту за договором складає 2000\~грн. 00\~коп. (п.\~1.2 Договору). Розмір поточного ліміту кредиту на дату укладення договору складає 6400\~грн. 00\~коп., у подальшому встановлюється та визначається відповідно до ст.\~1 Договору (п.\~1.3 Договору). Строк кредитування становить 48\~місяців, тобто у період з 03.04.2017 по 03.04.2021 (п.\~1.4 Договору). Процентна ставка за користування кредитом (в тому числі за недозволеним овердрафтом) фіксована і складає 42,0\~% річних (п. 1.5, 1.6 Договору). Відповідно до п. 1.13 Договору, клієнт має право отримувати кредит протягом встановленого п.\~1.4 Договору строку користування кредитом. Без укладання додаткових угод до Договору, банк має право продовжити користування кредитом на той самий строк, за умови, що останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку користування кредитом. Додатком №1 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 є умови видачі кредиту, які відображені у самому договорі. Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 з додатком підписані [PERSON] та представником Банку 03.04.2017. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Тож, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 03.04.2017 між АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] . Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254. Як встановлено при розгляді справи, АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. У розрахунку заборгованості по картковому кредиту зазначено, що було змінено кредитний ліміт: 22.12.2027 з 6400\~грн. 00\~коп. до 9600\~грн. 00\~коп. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості по картковому кредиту та виписки по рахунку, які додані до позовної заяви, відповідач користувався грошовими коштами АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2019 становила\~ 10790\~грн. 67\~коп., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 9600\~грн. 00\~коп. заборгованість за недозволеним овердрафтом\~ 995\~грн. 59\~коп., заборгованість за відсотками\~ 195\~грн. 08\~коп. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, та є належним доказом. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] був ознайомлений і прийняв умови Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017. Навіть, після отримання кредитних коштів, він не відмовився від договору і не повернув отримані у кредит грошові кошти. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 між ним та АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», а також факт отримання та використання кредитних коштів. До того ж, як вбачається з умов Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 Банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди Клієнта відступити свої права вимоги за Договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах Договору. У разі відступлення прав вимоги за Договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки Банку за Договором, що стосується умов кредитування, в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойки (п.\~7.1, 7.2 Договору). Судом також встановлено, що 20.09.2019 АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали Договір відступлення прав вимоги №\~114/2-19-F, згідно з яким та у відповідності до ст.ст.\~512-519 ЦК України, ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». На виконання умов Договору відступлення прав вимоги №\~114/2-19-F від 20.09.2019, ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатив АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» кошти у розмірі 1\~786\~551\~грн. 53\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~1 від 12.12.2019. Як вбачається із Реєстру боржників від 12.12.2019 до Договору відступлення прав вимоги №\~114/2-19-F від 20.09.2019, відбулося відступлення АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 10790\~грн. 67\~коп., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом\~ 10595\~грн. 59\~коп.; заборгованість за відсотками\~ 195\~грн. 08\~коп. (порядковий номер у реєстрі боржників\~ 320). Крім того, 10.01.2023 ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали Договір №\~10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким та у відповідності до ст.ст.\~512-519 ЦК України, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Як вбачається із Реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору №\~10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, відбулося відступлення ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 24506\~грн. 87\~коп., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом\~ 10595\~грн. 59\~коп.; заборгованість за відсотками\~ 13911\~грн. 28\~коп., які нараховані за період з 12.12.2019 по 09.01.2023, виходячи з відсоткової ставки\~ 42,0\~% річних (порядковий номер у реєстрі боржників\~ 54899). Так, судом встановлено, що з моменту отримання кредиту відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки своєчасно не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, визначених умовами договору. Відповідно до ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.\~1082 ЦК України). Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі №\~6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі №\~906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт\~57). Відповідно до статті\~1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~910/16579/20 від 07.09.2022 (п.\~9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~909/968/16 від 11.09.2018 (п.\~59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до укладеного Договору №\~10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 24506\~грн. 87\~коп., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом\~ 10595\~грн. 59\~коп.; заборгованість за відсотками\~ 13911\~грн. 28\~коп., які нараховані за період з 12.12.2019 по 09.01.2023, виходячи з відсоткової ставки\~ 42,0\~% річних. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ні на рахунки попередніх кредиторів (ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», АТ\~«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»). На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом\~ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017, Договір відступлення прав вимоги №\~114/2-19-F від 20.09.2019, Договір №\~10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017 становить\~- 24506\~грн. 87\~коп., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом\~ 10595\~грн. 59\~коп.; заборгованість за відсотками\~ 13911\~грн. 28\~коп., які нараховані за період з 12.12.2019 по 09.01.2023, виходячи з відсоткової ставки\~ 42,0\~% річних. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору, відповідачу у повному обсязі надавалася інформація стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив. Крім того, і на час розгляду цієї справи відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту повного чи часткового повернення ним заборгованості за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №\~010/0429/82/0400254 від 03.04.2017, а також не навів своїх розрахунків заборгованості щодо спростування розміру заборгованості, визначеної позивачем. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~0454690123 від 16.08.2024. Тож, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 3028\~грн. 00\~коп. (судовий збір). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.\~4, 5 ст.\~137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №\~379/1418/18 (провадження №\~61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано (в копіях): договір №\~01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО\~«ЛІГАЛ АССІСТАНС»; прайс-лист АО\~«ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку про надання юридичної допомоги №\~584 від 30.07.2024; платіжну інструкцію №\~0454000000 від 13.08.2024; акт №\~1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, відповідно до яких АО\~«ЛІГАЛ АССІСТАНС»надало ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, відповідно до акту №\~1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, становить 9\~000\~грн. 00\~коп.: надання усної консультації (2\~год.\~ на суму 3\~000\~грн. 00\~коп.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2\~год.\~ на суму 6\~000\~грн. 00\~коп.). Слід зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved