Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 13.02.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №18. Від шлюбу подружжя має одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2020 року у зв`язку з відсутністю порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. З вказаного часу подружжя спільного господарства не веде, проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а також зазначила, що позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб між сторонами 13.02.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №18 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2020 року у зв`язку з відсутністю порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. З вказаного часу подружжя спільного господарства не веде, проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved