Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] із вимогами стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 34 632,30 грн. за кредитним договором №б/н від 16.01.2023 року, а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено: 24.10.2022 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У подальшому відповідач [PERSON] виявила бажання отримати послугу «Оплата частинами» та 16.01.2023 року підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, додатково відповідач підписала Графік кредиту за допомогою ОТР. Відповідно до Договору та Графіку кредиту із відповідачем погоджені умови послуги «Оплата частинами», а саме: розмір кредиту, строк кредитування, процентна ставка, відсотків річних, кількість та розмір платежів, періодичність. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості, станом на 30.04.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 34 632,30 грн., з яких: 34 582, 50 грн. - заборгованість за кредитом; 49,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник відповідачки - адвокат Дарморіс О.М. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала відзив на позов (а.с. 90-96), який обґрунтовано таким: відповідач зазначає, що заборгованості у сумі 34 632,30 грн. перед позивачем у неї немає; кредитних коштів у сумі 34 632,30 грн. відповідач у позивача не брала; вимоги позивача є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами. При цьому відповідач зазначає наступне. Відповідач зазначає, що вона дійсно зверталася до позивача з метою отримання банківських послуг. 15 січня 2023 року близько 18.30 на телефон відповідачки надійшло повідомлення (запитання), чи це саме відповідачка зайшла в обліковий запис додатку «Приват 24» і про зняття із «Скарбнички» 50 грн. Оскільки вона не здійснювала такої операції, то одразу зайшла у свій додаток «Приват 24» для перевірки балансу та зателефонувала на гарячу лінію «3700» АТ КБ «Приватбанк». Однак додзвонитися не змогла, оскільки приходило повідомлення, що вона не може здійснити цей дзвінок. Після цього відповідачка в 22.00 год. перевірила баланс через платіжний термінал позивача, однак їй висвітлило повідомлення, що її карточка недоступна і вона не може провести цю операцію. Через неможливість з`єднання зі свого телефону, о 22.14 год. вона зателефонувала з іншого телефону на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та повідомила, що хоче заблокувати карточки, оскільки з її рахунком відбуваються незаконні дії щодо списання коштів. На що працівник позивача повідомив про неможливість блокування картки, оскільки та телефонує не зі свого фінансового номера. У подальшому, у процесі спілкування, працівник позивача повідомила про блокування усіх карток відповідачки. 16.01.2023 року близько 10.00 год. відповідачка прибула у відділення позивача у м.Бережани Тернопільської області, щоб перевірити чи її картки заблоковано і працівник банку повідомила, що 16.01.2023 року невідома особа зробила дублікат її картки і оформила на ім`я відповідачки кредит «Оплата частинами» на 18 місяців. Таким чином, з банківської картки відповідачки невідома особа, заволодівши доступом до її додатку «Приват24» і безперешкодно із сторони служби безпеки банку, заволоділа грошовими коштами на загальну суму 83 472,61 грн. Відповідачка зазначає, що не розголошувала третім особам інформацію про номер карткового рахунку, пін-код та іншу конфіденційну інформацію. Картку не губила, доступу до неї треті особи не мали. 16 січня 2023 року відповідачка звернулася до ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 16 січня 2023 року у Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12023211050000022, попередня кваліфікація - частина 3 ст. 190 ККУ. Відповідач також звертає увагу суду, що ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 19.10.2023 відкрито провадження у справі №593/1608/23 за позовом Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 55259,68 грн. (45628,50 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9631,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками). У справі № 593/1608/23 Позивач, AT КБ «Приватбанк», подав відповідь на відзив від 22.01.2024, у якому ним підтверджується і не оспорюється що «...карткові рахунки [PERSON] : - кредитна картка [NUMBER] відкрита 01.08.2019; картка для виплат [NUMBER] відкрита 08.05.2019; кредитна картка [NUMBER] відкрита 15.01.2023. Встановлено, що «Універсальна кредитна картка» [NUMBER] випущена в «Приват24» клієнтки [PERSON] , з одночасною заявкою на встановлення ліміту 50 000 грн. Відповідно до інформації з ПК «Пегас», фізично картка (пластик) [NUMBER] отримана невстановленою особою на відділенні «Криворізьке № 6» (м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, бранч: KZAA) ймовірно в період 29.11.2022-15.01.23 р. 19.11.2022 - дата доставки пакета з картками (штрих-код 1305600269106128) на відділення банку. Картки «прив`язуються» клієнтом до своїх рахунків, персоналізована видача та додатковий облік останніх не передбачено. На підставі інформації, отриманої в ході перевірки NPS встановлено, що договір «Оплата частинами» оформлено через інтернет в магазині «Комфі», а саме «Смартфон Apple iPhone 14 128 Gb Midnight». Виходячи із інформації отриманої від торговця, товар видано 16.01.2023 в магазині « Комфі » (м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, чек ТСП доданий до кейса). Тобто зловмисниками від імені клієнта оформлено шахрайський договір № 23011533783799 (оплата частинами на 18 міс.) на суму 41499 грн. «Комфі» (ретлейлер X1111RJ2). Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» AT КБ «ПриватБанк» підписано 15.01.2023 19:43:53 простим електронним пітписом ОТП». Згідно із інформацією Позивача відповідно до клієнтської виписки по картці [NUMBER] [PERSON] встановлено, що кошти 15.01.2023 було знято через банкомати «ПриватБанку» (20 200,00 грн.) та «ОТП-банку» (16 261,00 грн.) в м. Кривий Ріг. Відповідач звертає увагу суду, що Позивач підтверджує факт, що «...в результаті вищезазначених транзакцій з картки клієнтки було списано грошові кошти на загальну суму 77960 грн. (з урахуванням 361 грн комісії)». Також Позивач зазначає, що «аналізом системи відеоспостереження «ПриватБанку» встановлено, що окрім картки [NUMBER] невідомим зловмисником в банкоматі «ПриватБанку» використовувалися також картки інших клієнтів, а саме: [NUMBER] [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) (м. Обухів) [NUMBER] [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) (Кропивницька обл.) заявка на фото № 382147 заявка на фото № 412174 Перевіркою по ЄКБ та документообігу встановлено, що вищезазначені клієнти зверталися в банк з аналогічними заявами про шахрайство, відповідна інформація внесена в ЄРДР № 12022116230000545 від 10.11.2022 (Обухівський РУП), ЄРДР № 12023121110000015 від 06.01.2023 (Криворізький РУП). Аналіз логів входу 15.01.2023 підтверджує факт входу в «Приват24» потерпілої з нетипового для неї девайсу [NUMBER] [NUMBER] 128.124.36.193 2023-01-15 19:16:53 PHONE М2003J15SC|REDMI FNDROID, 12 MOBILE C18D37F21DA739E4 P24AOS2, 6.53.00 Vodafone Ukraine. Також аналізом логів входу клієнтки [PERSON] (ID-[NUMBER]) в «Приват24» під логіном «[NUMBER]» зафіксовано нетиповий клієнту вхід з WEB-версії «Пр24»: [NUMBER] [NUMBER] 146.70.33.208 MOZILLA/5.0 (IPHONE; CPU IPHONE OS 16 2 LIKE MAC OS X) APPLEWEBKIT/605.1.15 2023-01-15 20:33:33 SMARTPHONE IOS, 16.2 MOBILE SAFARI, null CONFIRM P24WEB, 2.0 2DBB0E2883D3AD4BE14BAF5521092M247 Europe SRL типова для клієнтки модель - M2003J15SC REDMI, ідентифікатор imei - [NUMBER], lat/lon 49.4336382, 24.9259763.» Таким чином, Позивач визнав, що стосовно Відповідачки зі сторони невідомих осіб мали місце шахрайські дії по заволодінню кредитними коштами, а саме: оформлення на неї кредитного договору «Оплата частинами» 16.01.2023 і такі кошти від Банку вона не отримувала взагалі. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, Відповідач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача. Сторона позивача скористалась своїм правом та подала відповідь на відзив (а.с. 120-125) відзив на заяву (а.с.254-259), а також заперечення (а.с.265-270). Як вбачається із змісту таких документів, сторона позивача вказала, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки своєчасно не надавала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Стосовно посилання відповідача на заволодіння коштами з картки третіми особами (шахрайським шляхом) сторона позивача вказала, що у ході звернення клієнтки 16.01.2023 встановлено, що звернення (інцидент) зареєстровано в ПК "Opereta": 45e367681baf43929973690e062cc47d [PERSON] ([NUMBER]) 2023-01-16 11:11:00.0 2305.5 ECommerce По карте клиента операции совершало третье лицо CLOSED. У своєму зверненні клієнтка [PERSON] повідомила, що 15.01.2023 стала жертвою шахрайських дій невідомих осіб, в результаті яких з її карткових рахунків було несанкціоновано списано грошові кошти в сумі 77 960 грн. Потерпіла пояснила, що їй зателефонував невідомий від імені "співробітника "Київстар" ( [NUMBER] ) та повідомив, що потрібно провести актуалізацію sim-картки для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку. [PERSON] погодилась та передала зловмиснику дані пароля з отриманого SMS і згодом виявила несанкціоновані списання коштів. Також [PERSON] повідомила, що після передачі даних зловмисникам в неї виявилась заблокованою sim-картка фінансового мобільного телефону [NUMBER] . Перевіркою номеру телефону [NUMBER] встановлено, що він не належать жодному з клієнтів банку та не значиться у списку обмежень телефонних номерів. Також, у ході перевірки була подана заявка вибірка Web (РОРМОВ, вибірка поповнення мобільного номеру телефону [NUMBER] , реф. заявки [NUMBER] ). Отримані дані свідчать про те, що у період 2022 - 2024 років номер телефону шахрая клієнтами банку не поповнювався. В ході перевірки і звернення до оператора мобільного зв`язку "Київстар", з 16.01.2023 клієнтом змінено фінансовий телефон на новий номер [NUMBER] . Усвідомивши, що була ошукана шахраями, [PERSON] звернулася на лінію клієнтської підтримки "3700" та із заявою в правоохоронні органи. Інформація внесена в ЄРДР № 12023211050000022 від 16.01.2023 за ч.З ст.190 КК України. Дана інформація також підтверджена матеріалами кримінального провадження та зверненням безпосередньо потерпілої на лінію клієнтської підтримки "3700". Встановлено, що «Універсальна кредитна картка» [NUMBER] випущена 15.01.2023 року в «Приват24» відповідачки [PERSON] , з одночасною заявкою на встановлення ліміту 50 000,00 грн. Відповідно до інформації з ПК "Пегас", фізично картка пластик [NUMBER] отримана невстановленою особою на відділенні «Криворізьке №6» (м.Кривий Ріг, вул.Петра Калнишевського, бранч: KZAA) ймовірно в період 29.11.22 - 15.01.23р. 19.11.2022 - дата доставки пакета з картками (штрих-код 1305600269106128) на відділення банку. Картки "прив`язуються" клієнтом до своїх рахунків, персоналізована видача та додатковий облік останніх не передбачено. Факту звернення [PERSON] на лінію клієнтської підтримки за 15.01.2023 аналізом системи "VRS" не встановлено, ймовірно через відсутність ідентифікації клієнті при зверненні зі стороннього номеру телефону. Встановлено, що відповідно до клієнтської виписки по картці [NUMBER] [PERSON] проведено транзакції між своїми картками через система "LiqPay", експрет- платіж через "IVR-меню", додаток "Приват24", а також оформлення кредиту "Оплата частиною". На підставі інформації отриманої в ході перевірки NPS встановлено, що договір «Оплата частинами» оформлено через інтернет в магазині "Комфі", а саме "Смартфон Apple iPhone 14 128Gb Midnight". Виходячи з інформації отриманої від торговця, товар видано о 16.01.2023 в магазині " Комфі " ( м.Кривий Ріг, вул Лєрмонтова 37 . чек ТСП доданий до кейса). Тобто, зловмисниками від імені клієнта оформлено шахрайський договір №23011533783799 (оплата частинами на 18 міс.) на суму 41 499 грн "Комфі" (ретейлер 111RJ2). Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк» підписано 15.01.2023 19:43:53 простим електронним підписом ОТП. Відповідно до клієнтської виписки по картці для виплат [NUMBER] [PERSON] проведено списання коштів в ході розірвання договору з переказом на її кредитну картку [NUMBER] . Відповідно до клієнтської виписки по картці [NUMBER] [PERSON] встановлено, що кошти було знято через банкомати "ПриватБанку" - 20000 грн. та "ОТП-банку" - 16100 грн. У результаті вищезазначених транзакцій з картки клієнтки списано грошові кошти на загальну суму 77 960 грн. За інформацією вибірки FINNUM та ЄКБ встановлено, що номер фінансового телефону [NUMBER] [PERSON] змінювався 16.01.2023 року у відділенні банку на новий - [NUMBER] . Таким чином, як вбачає сторона позивача, факт шахрайства щодо відповідачки [PERSON] , став можливим через порушення клієнтом - відповідачкою [PERSON] . Умов і правил надання банківських послуг. Окрім цього, у поясненнях позивача щодо позовних вимог, сторона позивача вказала, що у своєму зверненні відповідачка [PERSON] повідомила, шо 15.01.2023 року стала жертвою шахрайських дій невідомих осіб в результаті яких з її карткових рахунків було несанкціоновано списано грошові кошти. Вона пояснила, що їй зателефонував невідомий від імені «співробітника Київстар» та повідомив, що потрібно провести актуалізацію сім-карти для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку. [PERSON] погодилась та передала зловмиснику дані пароля з отриманого SMS і згодом виявила несанкціоновані списання коштів. Також [PERSON] повідомила що після передачі даних зловмисникам в неї виявилась заблокованою сім-карта фінансового мобільного телефону [NUMBER] . Відповідач зізналась в тому, що вона була введена в оману невстановленою особою, яка представилась працівником «Київстар» та ввела на телефоні відповідну комбінацію, що у подальшому призвело до списання коштів з її банківських карток. В Приватбанку існує серйозна система захисту, для того щоб зняти/переказати кошти із карти клієнта недостатньо лише мати номер картки чи номер телефону, завжди є додаткове підтвердження операції. Щоб зайти до Приват24 недостатньо мати лише номер мобільного телефону, потрібно знати пароль входу, або ж для зміни паролю знати ПІН-код картки клієнта, щоб можна було змінити пароль входу до Приват24. За розголошення ПІН-коду несе відповідальність лише клієнт. Операції зі зняття коштів відповідача стали можливими лише в результаті входу до Приват24, пароль входу до якого знала лише відповідач, а для його зміни необхідно вводити пін-код картки, який відомо виключно відповідачу та за розголошення якого несе відповідальність позичальник. Відповідач визнала факт розголошення персональних даних, відтак повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій. У своїй заяві у порядку ст.182 ЦПК України (а.с.231-232), а також додаткових поясненнях (а.с.251) сторона відповідачки вказала таке. Письмові пояснення позивача є необґрунтованими та непідтвердженими жодними доказами. З приводу твердження позивача, що «факт шахрайства у відношенні клієнта [PERSON] став можливим через порушення клієнтом «Умов і правил надання банківських послуг», а саме згідно п. 2.1.4.49.8. Умов, клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення клієнта до банку та блокування карти… Сторона відповідачки зазначає, що жодним чином при розмові з псевдо працівником «Київстар» не розголошувала інформації щодо її банківських карток, рахунків, логінів та паролів входу, не надавала інформації щодо нанесених на її карті даних, не підтверджувала авторизації у додатку Приват24. Обов`язок довести, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою лежить на позивачу. Позивач не надав суду доказів на підтвердження таких обставин. З приводу долучених стороною позивача аудіо записів, представник відповідачки зазначив, що такі аудіо записи свідчать, що під час списання коштів з рахунку відповідача мали місце шахрайські дії, що відповідач діяла добросовісно і одразу як було незаконно списано її кошти, звернулася до представників банку на гарячу лінію з заявкою про заблокування її карток. Однак, після блокування її карток, наступного робочого дня працівники позивача допустили проведення шахрайської операції «Оплата частиними», внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у сумі 34 632,30 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги подані сторонами докази, а також подані заяви по суті справи,- відзив на позов, відповідь на відзив, письмові пояснення та додаткові письмові пояснення, прослухавши записи на оптичному диску, наданому стороною позивача, прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», виходячи із такого. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 24 жовтня 2022 року відповідачка [PERSON] підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Як вбачається із заяви про надання кредиту та паспорту споживчого кредиту «Оплата частинами», таку послугу оформлено у АТ КБ «Приватбанк» 15 січня 2023 року о 19 год. 45 хв. на суму кредиту 41 499,00 грн на строк кредитування 17 міс. (клієнт [PERSON] ). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) №0000003532221105 від 01.05.2024 року, операція «Старт карткового рахунку» проведена 16.01.2023 року, операція «Зміна кредитного ліміту» - 16.01.2023 року. У судовому засіданні також встановлено, що 15 січня 2023 року відповідачка звернулась на гарячу лінію банку 3700 із повідомленням про вчинення відносно неї шахрайських дій та списання коштів із її рахунку, а також запитом на блокування її карток. Окрім цього, 16 січня 2023 року за заявою відповідачки [PERSON] внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення №12023211050000022 за фактом шахрайства відносно останньої, що мало місце 15.01.2023 року із правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим заборгувала банку грошові кошти, які у добровільному порядку сплатити не бажає, а тому звернувся до суду з позовом про стягнення вказаних коштів у примусовому порядку. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 16.01.2024 року заборгованість за кредитним договором відповідачки станом на 30.04.2024 року становить 34 632,30 грн., з яких: - 34 582, 50 грн. - заборгованість за кредитом; - 49,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що: «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій». Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). При цьому, сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків не є підставою для відмови у задоволенні позову. Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідачка своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідачка втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд при постановленні рішення по справі враховує факт звернення відповідачки наступного дня до банку та правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідачки дійсно була відсутня воля на вчинення такої транзакції. Оцінюючи доводи сторін, суд також бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належно обґрунтовані під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, поза розумним сумнівом, що 15 січня 2023 року списання грошових коштів з карткового рахунку відповідачки у розмірі 34 632,30 грн. відбулося із її вини чи за її розпорядженням. А тому суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено того факту, що відповідачка [PERSON] , як користувач послуг банку своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду та не здобуто іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що призвело до заборгованості саме у вказаній банком сумі. Натомість, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачка, виявивши безпідставне зняття коштів з її рахунку, повідомила про цей факт банк, заблокувала карткові рахунки та звернулася до правоохоронних органів. Отже, у судовому засіданні не здобуто, а стороною позивача не доведено належними доказами факт отримання відповідачкою вказаних у позові коштів із її карткового рахунку, переказу цих коштів іншим особам, передання відповідачкою її платіжної картки іншій особі, втрату відповідачкою платіжної картки, розголошення іншим особам ПІН-коду карти через який треті особи могли б мати доступ до вказаних коштів, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed