Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] відповідно до якого просить суд розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами наразі відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з середини 2023 року. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина зареєстрована й фактично мешкає з позивачем. Заходів щодо примирення досягти не можливо, оскільки сімейні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в збереженні шлюбних відносин немає сенсу і їх продовження неможливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] надала заяву про визнання позову. Просила суд розглянути справу без її участі. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, вбачається, що 09.01.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №13. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved