Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У жовтні 2024 року позивачі звернулися до суду із позовом в якому просили визнати за кожним з них по частки права на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у власності КСП «Промінь» Луцького (колишнього Рожищенського) району Волинської області згідно з сертифікатом: 1) серії ВЛ № 013623 у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; 2) серії [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , яке він у свою чергу успадкував після смерті [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовують тим, що батько позивачів [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , якій належала земельна частка (пай), а позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , якому також належала його земельна частка (пай), однак через відсутність правовстановлюючих документів на зазначені земельні частки (паї) нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, подали заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Від відповідача Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти заявлених вимог не заперечують. Процесуальні дії у справі 11 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, витребувано копію спадкової справи щодо [PERSON] та інформаційну довідку щодо [PERSON] 13 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є матір`ю [PERSON] , про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 20 липня 2024 року № 00046095898. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 20 липня 2024 року № 00046096911. Відповідно до довідки Доросинівської сільської ради від 26 червня 2024 року № 696 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. До дня смерті [PERSON] проживала разом з сином [PERSON] у буд. [ADDRESS] . [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкова справа щодо [PERSON] не заводилася і свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 23 жовтня 2024 року № 78863748. Згідно з листом Відділу Держгеокадастру від 8 серпня 2024 року № А-1035/0-0.334-1038/355-24 [PERSON] має право на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Промінь» Луцького (колишнього Рожищенського) району Волинської області на підставі сертифікату серії ВЛ № 013622, виданого Рожищенською РДА на підставі розпорядження від 23 січня 1997 року за № 11, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24 січня 1997 року за № 5729. [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Доросинівської сільської ради від 26 червня 2024 року № 697 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. До дня смерті [PERSON] проживав одиноко у буд. [ADDRESS] . Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру від 22 липня 2024 року № А-989/0-0.334-990/355-24, [PERSON] має право на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Промінь» Луцького (колишнього Рожищенського) району Волинської області на підставі сертифікату серії ВЛ № 013623, виданого Рожищенською РДА на підставі розпорядження від 23 січня 1997 року за № 11, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24 січня 1997 року за № 5730. Даними спадкової справи № 83/2024 підтверджується, що позивачі [PERSON] , [PERSON] у межах визначеного рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 10 квітня 2024 року додаткового строку звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після батька [PERSON] . Позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) згідно з сертифікатами серії ВЛ № 013622 та серії ВЛ № 013623 після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 25 липня 2024 року № 191/02-31. Отже, виник спір щодо спадкових майнових прав і за вказаних обставин позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Цивільні правовідносини у даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК в редакції 2004 року), а саме щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК (в редакції 2004 року) - щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК в редакції 1963 року) так і норми ЦК (в редакції 2004 року). Згідно з ст. 524 ЦК (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК (в редакції 1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За правилом ч. 1 ст. 529 ЦК (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Приписами ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК в редакції 1963 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК (в редакції 2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (статті 1217, 1223 ЦК (в редакції 2004 року). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК (в редакції 2004 року). За правилом ст. 1261 ЦК (в редакції 2004 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК в редакції 2004 року). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК (в редакції 2004 року). Приписами ст. 1267 ЦК (в редакції 2004 року) встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, суду при розгляді справ про визнання прав на спадкове майно (майнові права) належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна (майнового права). Умовою для переходу в порядку спадкування майнових прав, в тому числі прав на земельні частки (паї), є набуття спадкодавцем таких прав у встановленому законодавством порядку. Згідно з п. 2 указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з частинами 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Водночас член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). На підтвердження прав [PERSON] , [PERSON] на спірні земельні частки (паї) в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах кожнапозивачами подано листи Відділу Держгеокадастру про видачу на їх імена сертифікатів серії ВЛ № 013622 та серії ВЛ № 013623. Таким чином права зазначених осіб на права на земельні частки (паї) підтверджені доказами, що відповідачем не заперечується. Безпосередньо досліджені судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , якій належало право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 013622. Заповіту вона не залишила. Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняв її син [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року), як спадкоємець за законом першої черги, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [INFO] [PERSON] , який заповіту не залишив, спадщину прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК (в редакції 2004 року), як спадкоємці за законом першої черги. До складу спадщини увійшло, в тому числі йправо на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті матері, та право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 013623. При розрахунку частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина. Таким чином позивачі, будучи спадкоємцями за законом першої черги після померлого батька [PERSON] , в силу вимог ст. 1267 ЦК мають рівні частки щодо права на земельні частки (паї), тобто по , право на які слід визнати за ними. Відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Обраний позивачами спосіб захисту цивільного права - визнання права, який передбачений ст. 16 ЦК (в редакції 2004 року), є ефективним, право позивачів підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину чи претендували на неї, то Доросинівська сільська рада Луцького району Волинської області, на території якої знаходяться земельні ділянки, які підлягають виділу в натурі, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується нормою ст. 2, ч. 9 ст. 141 ЦПК та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, і будь-яких дій, які б порушували права позивачів на оформлення спадщини не вчиняв. За таких обставин судові витрати у цій справі необхідно покласти на позивачів.

Outcome: approved