Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, який, уточнивши, мотивує тим, що 15.01.2018 між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого позивач продає, а відповідач придбає майнові права на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Майнові права на об`єкт нерухомості полягають у праві набути право власності на нерухоме майно після введення в експлуатацію об`єкта будівництва. Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору ціна майнових прав на дату укладення договору складає 688692,00 грн. Сплата грошових коштів проводиться відповідачем в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок позивача або внесенням готівки в строк до 15.01.2018 року. За даними первинного та бухгалтерського обліку позивача грошові кошти на банківські рахунки та в касу ПрАТ «Сумбуд» за договором купівлі-продажу майнових прав від 15.01.2018 не надходили. В той же день між тими ж сторонами складено акт прийому-передачі приміщення, за яким відповідач отримав нерухоме майно. Майнові права на квартиру були продані у 2016 році за договором купівлі - продажу [PERSON] , котрий відступив свої права за договором [PERSON] . Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПрАТ «Сумбуд» грошову заборгованість за майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] в сумі 688 692,00 грн. Ухвалою суду від 09.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 16.05.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та залоучено в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою від 11.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] проти позову заперечує. Зазначає, що 15.12.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] . 15.01.2018 між АТ «Сумббуд», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги. Докази переходу до відповідачки [PERSON] прав у зобов`язанні були надані АТ «Сумбуд» та прийняті ними без заперечень. Є безпідставним посилання позивача на відсутність відповідних записів у регістрах бухгалтерського обліку позивача про виконання зобов`язання, оскільки відповідальність за організацію бухгалтерського обліку несе керівництво підприємства або його власник. Невідображення в реєстрах бухгалтерського обліку позивача операції щодо проведення розрахунку не надає позивачу права вимагати здійснення оплати повторно. У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] заперечувала проти позову, зазначивши, що всі зобов`язання за договором були виконані сторонами. Договір відступлення права вимоги є дійсним, а ПАТ «Сумбуд» не звертався до суду з позовом про визнання його недійсним. Відповідачі не мають нести відповідальність за неналежну організацію бухгалтерського обліку та фіксування фактів здійснення господарської операції у первинних документах позивача. Позивачем не обґрунтовано у чому саме полягає солідарний обов`язок відповідачів. Позивачем пропущено строк позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених підстав. Представники відповідачів заперечували проти позову з підстав, зазначених у відзивах. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено що 25.12.2016 між [PERSON] і ПАТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року за яким [PERSON] придбав у ПАТ «Сумбуд» майнові права на квартиру. Укладення даного договору не заперечується сторонами у справі, однак жодна зі сторін договору його копію суду не надала, посилаючись на відсутність у них примірника договору. 15.01.2018 між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги № 14, відповідно до умов якого [PERSON] відступив, а [PERSON] набула право вимоги, належне [PERSON] і стала кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року між [PERSON] і ПАТ «Сумбуд» в особі голови правління [PERSON] (а.с. 27). У пункті 2 договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2020 року № 1 передбачено, що за цим договором [PERSON] набуває право вимагати від АТ «Сумбуд» належного виконання обов`язків: укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У пункті 5 вказаного договору сторони передбачили, що АТ «Сумбуд», підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із заміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року. За положеннями пунктів 6, 8 цього договору до [PERSON] переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків ПАТ «Сумбуд», в тому числі кошти сплачені [PERSON] зараховуються як внесок [PERSON] в сумі 688692 грн., у т.ч. ПДВ - 114782 грн. Після виконання всіх зобов`язань пов`язаних з цим договором [PERSON] зобов`язується компенсувати [PERSON] вартість майнових прав в сумі 688692 грн., у т.ч. ПДВ - 114782 грн., після чого [PERSON] втрачає майнові права на квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 між [PERSON] і ПАТ «Сумбуд» (а.с. 76). 15.01.2018 між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 16, предметом за цим договором є майнові права на квартиру [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до пункту 3.2 зазначеного договору продавець здійснює передачу майнових прав на об`єкт нерухомості та безпосередньо об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених у статті 5 цього договору, за умови належного і повного виконання покупцем всіх прийнятих на себе зобов`язань за даним договором. Пунктами 4.1 - 4.2 цього договору передбачено, що ціна майнових прав на об`єкт нерухомості на дату укладення даного договору складає 688692,00 грн., у т.ч. ПДВ - 114782 грн. Сплата грошових коштів, зазначених у п. 4.1 договору проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівки або іншим шляхом згідно законодавства України в строк до 15 січня 2018 року . Як передбачено пунктами 5.1, 5.2 зазначеного договору, передача покупцю права власності на майнові права на об`єкт нерухомості здійснюється за двостороннім актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін впродовж 2 днів з моменту сплати 100 відсотків ціни майнових прав, визначеної п. 4.1 цього договору. Передача об`єкта нерухомості покупцю як власнику майнових прав на об`єкт нерухомості здійснюється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, що підтверджується отриманим сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об`єкта. Передача об`єкта нерухомості покупцю проводиться по акту прийому-передачі об`єкта нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін не пізніше ніж через 60 календарних днів з дня настання кожної з наступних подій: 1) закінчення робіт з надання об`єкту нерухомості обумовленого цим договором стану, в тому числі оздоблювальних робіт; 2) введення об`єкта будівництва в експлуатацію; 3) проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомості бюро технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорту на об`єкт нерухомості. Згідно з довідкою про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця, виданою15.01.2018 АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. [PERSON] за № 16м.п./16л-127, остання згідно з договором купівлі-продажу майнових прав № 16 від 15 січня 2018 року та додатковою угодою № 1 від 15 січня 2018 року сплатила 79,16 кв.м. загальної площі об`єкта інвестування та виконала всі свої обов`язки, пов`язані з цим договором (а.с. 6). 15 січня 2018 року між АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. та [PERSON] було складено акт прийому-передачі квартири, за яким підприємство передало відповідачу квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до акту внутрішнього аудиту АТ «Сумбуд» від 07.10.2021 проведеного на виконання рішення наглядової ради АТ «Сумбуд» №11 від 04.06.2021 та наказу №39 від 10.06.2021комісією знайдено документи підприємства, по яких [PERSON] здійснено відчуження майнових прав та нерухомих об`єктів, що не відображено в офіційному обліку АТ «Сумбуд», зокрема, договір від 25.12.2016 стосовно приміщення №127, укладений з [PERSON] , договір від 15.01.2018 стосовно приміщення №127 площею 79,16 кв.м., укладений з [PERSON] (а.с. 142-143). Відповідно до відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 76,16 кв.м. зареєстроване 02.02.2018 за [PERSON] . Підстава виникнення права власності: довідка про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця, серія та номер 16м.п./16л-127, видана 15.01.2018 ПрАТ «Сумбуд»; договір купівлі-продажу майнових прав, номер 16, виданий 15.01.2018, видавник: ПрАТ «Сумбуд», додаткова угода до договору купівлі-продажу майнових прав, номер 1, видана 15.01.2018, видавник: ПрАТ «Сумбуд. Відповідно до копії реєстраційної справи №1477963459101 на квартиру за адресою [ADDRESS] із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру зверталась [PERSON] Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)). У статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом частин першої та третьої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом . Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили . Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці . У частині першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не довів належними та допустимими доказами існування зобов`язання у відповідачів за укладеними договорами купівлі-продажу зі сплати саме на користь позивача грошових коштів у розмірі 688 692,00 грн. Як вбачається з положень пунктів 7, 8 укладеного між АТ «СУМБУД» та відповідачами тристороннього договору відступлення права вимоги сторони погодили, що до [PERSON] переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків АТ «СУМБУД», в тому числі кошти, сплачені [PERSON] , зараховуються як внесок [PERSON] . Після виконання всіх зобов`язань, пов`язаних з цим договором, [PERSON] зобов`язується компенсувати [PERSON] вартість майнових прав на нерухоме майно, після чого [PERSON] втрачає майнові права на квартиру згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25, укладеним між [PERSON] і АТ «СУМБУД». Таким чином, у тристоронньому договорі відступлення права вимоги від 15.01.2018 стороною за яким було і АТ «СУМБУД», погоджено те, що у відповідача [PERSON] виникає обов`язок щодо сплати вартості майнових прав саме [PERSON] як компенсації сплаченого ним внеску у розмірі 688 692 грн та у пункті 6 договору підтверджено сплату [PERSON] 688 692 грн. вартості майнових прав на користь ПАТ «Сумбуд» АТ «СУМБУД» як сторона тристороннього договору відступлення права вимоги від 15.01.2018 №14, підписуючи вказаний договір, підтвердило відсутність у нього заперечень щодо визначеного сторонами порядку оплати вартості майнових прав. Договір відступлення права вимоги недійсним судом не визнавався. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог АТ «СУМБУД» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, адже за умовами договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2020 року № 1 обов`язок щодо сплати коштів у [PERSON] виник саме перед позивачем. У зв`язку із зазначеним, доводи позивача про те, що від відповідачів грошові кошти за нерухоме майно на банківські рахунки та в касу підприємства не надходили не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки у відповідача [PERSON] виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме [PERSON] . За укладеним договором відступлення майнових прав, стороною у якому був позивач, підтверджується визнання ПАТ «Сумбуд» факту сплати [PERSON] вартості майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] . Позивач ПрАТ «Сумбуд», як сторона тристороннього договору відступлення права вимоги підписуючи даний договір, підтвердив відсутність у нього заперечень щодо визначеного сторонами порядку оплати вартості майнових прав. До того ж, заявлені позовні вимоги призведуть до подвійного стягнення грошових коштів з відповідачів, що суперечить принципам розумності та добросовісної поведінки сторін договору. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Оскільки в позові відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат. Представниками відповідачів були заявлені клопотання про стягнення з позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу: на користь [PERSON] - 15 000 грн, на користь [PERSON] - 10 000 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених відповідачем [PERSON] витрат надано: -Копію договору від 17.04.2024 про надання правової допомоги у справі №591/9877/23, який укладений відповідачкою з адвокатом Цимбалом Б.П. Відповідно до умов цього договору клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за фактично надану правову допомогу в розмірі згідно х тарифами, визначеними у додатку №1 до договору (п. 4.1); -- додаток №1 до договору, яким визначено перелік наданих у даній справі послуг та встановлено тариф за надання правової допомоги - 10 000 грн.; -Копію фіскального чеку АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого 09.05.2024 відповідачкою сплачено [PERSON] 10 000 грн. (а.с. 94-96); -Копія договору про надання правничої допомоги відповідачці адвокатом Мірошніченком В.В. у справі №591/9877/23 (п. 1.2), відповідно до п. 4.1 якого вартість послуг адвоката за договором складає 5 000 грн. Відповідно до п. 4.2 договору клієнт на протязі трьох днів з моменту підписання договору сплачує плату за надані послуги в розмірі, що становить 100% від загальної вартості послуг. Надана суду копія договору не містить підпису адвоката Мірошніченка В.В. На підтвердження понесених відповідачем [PERSON] витрат на правову допомогу надано копію договору від 05.08.2024 про надання правової допомоги у справі №591/9877/23 (п. 1.1), пунктом 4.1 якого визначений фіксований розмір гонорару адвоката - 10 000 грн. (а.с. 155) та копія платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» про сплату [PERSON] 10 000 грн. на користь [PERSON] в рахунок оплати послуг (а.с. 159). Представником позивача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв?язку з їх неспівмірністю. На переконання суду заявлений відповідачем [PERSON] розмір витрат на правничу допомогу адвоката Мірошніченка В.В. не підтверджений належними доказами, оскільки суду не надано доказів фактичного понесення витрат, а наданий примірник договору про надання правової допомоги не підписаний стороною договору - адвокатом Мірошніченком В.В. Відтак, заявлені відповідачем [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. розподілу не підлягають. Інші витрати - 10 000 грн, які понесла відповідач [PERSON] та 10 000 грн., які поніс відповідач [PERSON] підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України. На переконання суду заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів позивача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнтів. Відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачам, становить по 10 000 грн. кожному.

Outcome: approved