Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в порядку цивільного судочинства про стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 118 304,66 грн. та витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.05.2020 року між позивачем та ТОВ «Комфорт Кар» було укладено поліс обов`язковго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0219700 щодо автомобіля марки «FORD» д.н.з. [NUMBER] . 07.07.2020 року о 14 год. 50 хв. по вул. Машинобудівна 1 в смт. Чабани Київської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FORD» д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . В результаті вказаного ДТП транспортному засобу «MITSUBISHI» д.н.з. « [NUMBER] » завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаних транспортних засобів - матеріального збитку. Постановою Києво-Святошинського районного суду від 03.09.2020 року по справі №369/9234/20, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 61 571,85 грн. та 56 732,81 грн., що в загальному розмірі склало 118 304,66 грн. З огляду на викладене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого страхового відшкодування за полісом №АР/0219700 від 13.05.2020. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 98). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 162-163). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд за їхньої відсутності (а.с. 104). [PERSON] належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 165, 166, 167, 170), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2020 року у справі №369/9234/20, 07.07.2020 року приблизно о 14 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, д/н [NUMBER] , по вул. Машинобудівників 1 в с.м.т. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, д/н [NUMBER] , після удару автомобіль Mitsubishi, д/н [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes Benz, д/н [NUMBER] , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п.2.3. б), п.13.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 115). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2020 року [PERSON] визнано винним у вчинні правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2020 року у справі №369/9025/20 встановлено, що 07.07.2020 року о 14.50 годині водій [PERSON] , керував автомобілем «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , по вул. Машинобудівна, 1 в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення (а.с. 114). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою. На час скоєння ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу Ford Fiesta, д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно поліса №АР/219700 (а.с. 110). 07.07.2020 року уповноважена особа власника пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi, д/н [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 118-120). На підставі страхового акту №226/037/001668/20/1 від 04.09.2020 року потерпілій особі [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 61 571,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13513 (а.с. 130-131). 12.10.2020 року позивач отримав заяву від потерпілої особи про здійснення доплати страхового відшкодування (а.с. 132-133). На підставі страхового акту №226/037/004388/20/1 від 02.12.2020 року потерпілій особі [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 56 732,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16111 (а.с. 155-156). 12.04.2021 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надіслала [PERSON] вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 137). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (п. п. «в»). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України законодавець закріпив, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 4 Постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілій особі має право подати позов до завдавача шкоди про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в разі, якщо водій забезпеченого транспортного засобу відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до статті 1194 ЦК України, відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»`суму страхового відшкодування сплаченого потерпілій особі в загальному розмірі 118 304 грн. 66 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved