Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

04 листопада 2024 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю з Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшла вказана цивільна справа, згідно зі змісту позовної заяви якої, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05 червня 2024 року Аджарською службою цивільного реєстру Агентства розвитку державних сервісів Грузії, актовий запис № 77243001545. Позовні вимоги мотивувала тим, що 05 червня 2024 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя ведення домашнього побуту, втрата почуття любові та довіри, окреме проживання між собою. 05 листопада 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , який з 27 лютого 2017 року до 06 березня 2024 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток. Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з призначенням судового розгляду на 04 грудня 2024 року. 21 листопада 2024 року на адресу суду від позивача [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла заява, у якій остання просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного в Грузії,\~ підтримує та просить задоволити. 21 листопада 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла заява, у якій останній просив суд розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, укладеного в Грузії, не заперечує. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 червня 2024 року Аджарською службою цивільного реєстру Агентства розвитку державних сервісів Грузії, актовий запис № 77243001545 зареєстровано шлюб між сторонами. Шлюбні відносини фактично припинені, сторони зареєстровані за різними адресами. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд стягує з відповідача на корить позивачки 50 відсотків від сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, з одночасним поверненням позивачці\~ 50 відсотків від сплаченого судового збору.

Outcome: approved