Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

В липні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичних фактів належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності від 25 лютого 1994 року на житло, яке розташовано по [ADDRESS] , виданого Новоселицькою міською радою посилаючись на те, що при її оформленні помилково було записано прізвище та ім`я власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Крім того, при видачі померлій [PERSON] державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2004 року, реєстраційний № 1240, серії ВВЕ № 139821, на 1/4 частини квартири, яка розташована по [ADDRESS] прізвище власника помилково було записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Визнання факту належності вказаних свідоцтв про право власності має для заявника юридичне значення для реалізації особистих спадкових (майнових) прав. Представник заявника подав до суду заяву, в якій підтримав подану заяву і просив задовольнити заявлені вимоги, а розгляд справи провести без його участі. Представник заінтересованої особи Новоселицької міської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про те, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при оформленні виданого [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1994 року, виданого на підставі розпорядження виконкому Новоселицької районної ради народних депутатів № 21 від 23 лютого 1994 року на квартиру, яка розташована по [ADDRESS] помилково було записано прізвище, ім`я та по батькові власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Також при оформленні виданого [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2004 року, виданого державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1240, на 1/4 частку квартири, яка розташована по [ADDRESS] , помилково було записано прізвище, ім`я та по батькові власника « [PERSON] » замість « [PERSON] » . Вказане підтверджується вищезазначеними свідоцтвами про право власності, свідоцтвом про смерть [PERSON] , копією паспорта громадянина України, копією свідоцтва про народження, матеріалами спадкової справи та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлюючи даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даних фактів, а тому вони мають бути встановлені в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі наведеного, суд

Outcome: approved