Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Алюглас» про розірвання договору та стягнення збитків. Позов мотивує тим, що 01.06.2023 року між ТОВ «Алюглас» та ним укладено догоаір №10 на поставку та встановлення алюмінієвих конструкцій відповідно до тезнічного завдання/проектної документації за адресою: Київська обл,., с. Власівка. Вказує, що замовник виконав сіої зобов`язання у поновму обсязі, сплатив аванас у розмрі 160000, 00 грн. від загальної вартості договру, що становить 226469, -- грн., проте в граничний строк виконання робіт за договором, а саме 03.07.2023 року підрядник вказані робити не виконав. У зв`язку з чим просить розірвати договір №10 від 01.06.2023 року та стягнути з ТОВ «Албглас» на користь [PERSON] , збитки у розмірі 160000, 00 грн. окрім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних - 4177, 03 грн., пеню - 144034, 28 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3032, 37 грн. Ухвалою Святошнського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського рпайонного суду м. Києва від 15.10.2024 року у справі закрито підготовче провпадження та справу призначенодо судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, його адвокат подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача ТОВ «Люглас» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 01.06.2023 року між ТОВ «Алюглас» та [PERSON] укладено договір №10, предметом якого є поставка та встановлення алюмінієвих конструкцій за адресою: Київська обл., Баришівський р-н, с. Власисівка. Згідно п. 1.2 вказаного договору, замовник доручає, а підрядник забезпечує за рахунок замовника відповідно до проектної документації на основі переданого замовником підряднику технічного завдання та умов договору виконання будівельних робіт. Пунктом 2.1. передбачено, що підрядник зобов`язується розпочати та закінчити роботи, передбачені п.1.1.: - поставка, монтаж матеріалів п=на протяі 30 календарнх днів з дня надання фронту робіт згідно п.ю 4.2.1 та внесення авансу в розмірі 70%. Згідно п. 2.2. загальна вартість договору вказана у додатку №1 до договору №10 від 01.06.2023 року, а саме 226469, 00 грн. Датою фактичного закінчення робіт вважається дата прийняття їх в порядку встановленому п. 11.3. Відповідно до п. 4.4.1 договру, підрядник зобов`язаний поставити матеріал та виконати роботи у встановлені строки з використанням власних ресурсів, якщо інше не встановлено умовами договору, та відповідно до пректної документації. Згідно п.4.4.4., підрядник зобов`язаний передати замовникку у порядку передбачено законодавством та договором, закінчені робити. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором підряду. На виконання умов договору, позивач [PERSON] 02.06.2023 року сплатив на користь ТОВ «Алюглас» аванс у розмірі 70%, що становить 160000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією «0.0.3028095562.1. Таким чином, відповідно до п. 2.1 граничений строк виконання робіт за договором - 03.-7.2023 року. З долучених до позовної заяви доказів, встановлено, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду, на адресу відповідача, позивачем направлено лист від 16.05.2024 року про розірвання договору, повернення авансу та сплати штрафних санкцій. Крім того на адресу відповідача, позивачем було направлено додаткову угоду від 16.05.2024 року до договру №10 від 01.06.2023 року про розірвання. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Так, за змістом ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст. 837 ЦК України установлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно із ч. 1 ст.839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням умов договору та право на відшкодування збитків також закріплене ч.1 ст.652 та ч.5 ст.653 ЦК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що будь-які роботи визначені договором підряду від 01.06.2023 року №10 на об`єкті будівництва позивача, відповідачем розпочаті не були. Це свідчить про порушення відповідачем умов Договору підряду. Доказів протилежного відповідачем не надано, як і не надано доказів повернення позивачу коштів у вищевказаному розмірі. З урахування зазначеного позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору підряду та відшкодування заподіяних йому збитків у розмірі сплаченого авансу у сумі 160000, 00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Суд також враховує, що в силу вимог ч.2 ст.552 ЦК України сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Так, відповідно до п. 8.3 Договору підряду, за прострочення строку виконання робіт, з вини підрядника, останній сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми несвоєчасно сплачених коштів за кожен день прострочення. З урахуванням загальних вимог щодо тлумачення змісту правочину, визначених ст.213 ЦК України, суд вважає необхідним зазначити, що відповідальність сторін передбачена у п. 13.5 договору. Суд враховує, що строк виконання робіт складає тридцять робочих днів з дати сплати авансу. Таким чином, вимога позивача про стягнення пені (неустойки) підлягає до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти на загальну суму 144034, 28 грн. Окрім цього, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, розмір інфляційних витрат та трьох процентів річних становить: 3032, 37 грн. - втрати від інфляції, 4177, 03 грн. - 3 % річних. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, а тому суд з таким погоджується. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3112, 44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved