Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на йогокористь заборгованістьза кредитнимдоговором №694491 від 30.08.2021 в розмірі 36572 грн. 19 коп. та судові витрати, та саме: судовий збір в сумі 2422 гривні та витрати направничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №694491. Власноручним підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту. Згідно договору про надання споживчого кредиту №694491 від 30.08.2021відповідачу надано кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладенням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) та розміщена на вебсайті. Відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на вебсайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідач уклала договір №694491 від 31.08.2021 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі платіжного документа та було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині договірних відносин. 28.08.2023 згідно умов договору факторингу №2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором 694491 від 30.08.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 36572 гривні 19 копійок, із яких: 17658,92 грн.заборгованість за тілом кредиту; 18913 гривень 27 копійок заборгованості за відсотками. У зв`язкуз істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набу направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядокпогашення заборгованості по кредитному договору 694491 від 30.08.2021. Незважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договоро, тому позивач вимушений звернутисядо судуз вказанимпозовом. Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України у поданій позовній заяві клопоче про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачем [PERSON] , по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред`явлено зустрічного позову, крім того, в строк для подання відзиву відповідачем не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Як вбачається із матеріалів справи відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 29.11.2024 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що що 30.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №694491. Сума (загальний розмір) кредиту становить 25000,00 грн., кредит надається строком на 730 днів, з кінцевим терміном повернення 30.08.2023, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 224,18 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 59615,82 грн. (пункти 1.3-1.4, 1.6-1.8 Договору). 30.08.2021 [PERSON] підписала анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору №694491 від 30.08.2024 (а.с.9). Із копії платіжного доручення №8326 від 30.08.2021 судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на рахунок [PERSON] перераховано 20000,00 грн., згідно кредитного договору №694491 від 30.08.2021. Із копії розрахунку заборгованості за кредитним договором у гривні судом встановлено, що станом на час розгляду справи заборгованість [PERSON] складає 36572 гривні 19 копійок, із яких: 17658,92 грн.заборгованість за тілом кредиту; 18913 гривень 27 копійок заборгованості за відсотками. Із копії договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, копії форми реєстру прав вимог, копії акту приймання передачі-передачі документації позичальників судом встановлено, що 28.08.2023 згідно умов договору факторингу №2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором №694491 від 30.08.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Із копії витягу з Додатку договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, встановлено, що залишок боргу [PERSON] на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором №694491 від 30.08.2021 складає 36572,19 грн., із яких: 17658,92 грн.заборгованість за тілом кредиту; 18913 гривень 27 копійок заборгованості за відсотками. Із копії платіжної інструкції №4565 від 28.08.2023 судом встановлено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перераховано 1648712,45 грн. на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» оплати згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023. Із копії досудової вимоги судом встановлено, що 15.11.2023 за вих.№3230118441-АВ на адресу [PERSON] , ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направлено досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 36572,19 грн. в термін до 30.12.2023. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд приходить до наступного висновку. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 ст.1054 та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в ст.512\~ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу ст.514\~ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.1077,\~1078ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~ст.1081ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1 та 2\~ст.1082ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.09.2015 у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами, оскільки, Кредитор внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту та суму відсотків за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договорів. Таким чином, позов підлягає задоволенню, тому із відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №694491 від 30.08.2021 в розмірі 36572 гривні 19 копійок, з яких: 17658 гривень 92 копійки заборгованість за тілом кредиту; 18913 гривень 27 копійок заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» від 09.11.2023, 3460-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень 00 копійок. Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 3028 гривень та не більше 1059800 гривень. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду 22.03.2024, судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок, про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу коштів №74766 від 23.07.2024 (а.с.1). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №403 від 12.08.2024, за правилами\~ст.141 ЦПК України\~покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. Крім цього, позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отож, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137\~та ч.8 ст.141 ЦПК України). Судом встановлено, що 11.12.2023 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» в особі керуючого Міньковської А.В. укладено договір про надання правової допомоги №42649746. 27.06.2024 між АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» в особі керуючого Міньковської А.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено додаткову угоду №003230118441 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, у зв`язку з чим ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було понесено відповідні витрати для звернення до суду. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024, відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 години х 1500 гривень = 2250 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3 години х 1000 гривень = 3000 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година х 750 гривень = 750 гривень. Тобто, загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 6000 гривень. Оскільки позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в передбаченому\~ЦПК України\~порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, враховуючи задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. На підставі ст., ст.525, 526, 538, 549- 551,611, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved