Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 26 вересня 2024 року позивач звернувся з позовом до відповідачів, як до споживачів житолово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з 01 жовтня 2015 року по 30 червня 2024 року у сумі 81 261,46 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 35 998,08 грн та 3 % річних в розмірі 7 964,75 грн за період з жовтня 2015 року по червень 2024 року (за виключенням періоду з січня 2022 по грудень 2023 року). Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , а позивач надає для зазначеного будинку послуги постачання холодної води та водовідведення. Позивач, як організація, яка надає послугу з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, виконує належним чином, своєчасно та якісно. Проте відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів за спожиті послуги. Стислий виклад позиції відповідачів Відповідач, [PERSON] , визнав позовні вимоги частково. Подав заяву про застосування строку позовної давності та розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців. Відповідач, [PERSON] , своїм правом подання відзиву не скористався, подав на підтвердження обставини не проживання за адресою реєстрації. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 01 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначив судове засідання на 30 жовтня 2024 року. 30 жовтня 2024 року оголошувалась перерва в судовому засіданні до 21 листопада 2024 року. Представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі також подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи та подання ними заяв про розгляд справи без участі (частина друга статті 247 ЦПК України). ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 05.08.2014 в газеті "Хрещатик" № 110 (4510) було опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. Також зазначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ "АК "Київводоканал" про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Згідно з пунктом 1 Договору-2 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачам послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 15 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором. Пунктом 7 Договору-2 визначено, що плата за послуги складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідачі зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади м. Києва від 27.09.2024 ). [PERSON] зареєстрований за цією адресою, проте фактично там не проживає (довідка № 29/3а-31 від 19.11.2024, видана ЖБК "Арсеналець 29"). Споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) є [PERSON] . Він, порушуючи умови Договору-1 Договору-2 зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 жовтня 2015 року по 30 червня 2024 року послуг з водопостачання не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 81 261,46 грн. Ці обставини відповідач визнає та не оспорює. ОЦІНКА СУДУ До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з централізованого водопостачання (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII) Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII). Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII). Споживачем послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), що надаються позивачем, як власник нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Натомість [PERSON] , хоча і зареєстрований у житлі за цією адресою, проте фактично не проживає там і не споживає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. За висновком суду не можна вважати [PERSON] споживачем комунальних послуг, якщо він фактично не проживає за адресою реєстрації та не користується цими послугами. Він не несе відповідальність за зобов`язаннями щодо оплати вартості послуг, оскільки підставою для покладення відповідальнотсі недостатньо факту реєстрації у житлі. для цього необхідно також користування нарівні з іншими споживачем усіма житлово-комунальними послугами. Наведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до [PERSON] .. Натомість, [PERSON] , як споживач житлово-комунальної послуги, зобов`язаний здійснювати її оплату щомісяця до 20 числа наступного місяця, а також у разі прострочення (несплати або несвоєчасної оплати житлово-комунальних послуг), на вимогу постачальника має сплатити не лише основну суми боргу, а й інфляційні витрати та 3% річних (частина друга статті 625 ЦК України), крім періоду, коли діяв мораторій в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні". Обставини несплати вартості спожитої послуги [PERSON] визнає та не оспорює. Він визнає наявність заборгованості, але не сплачує її з підстав важкого матеріального становища.. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.Такі обставини не підлягають доказуванню (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності до частини позовних вимог. Суд погоджується з аргументами відповідача і вважає, що є підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до частини позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом 26.09.2024, а вимоги заявив про стягнення заборгованості за послуги з жовтня 2015 року по червень 2024 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина першої статті 257 ЦК України). Водночас під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Колексу, продовжуються на строк дії такого карантин (пункт 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України). Карантин через COVID-19 ввели в Україні постановою КМ України від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020 і його неодноразово продовжували. Відмінили карантин на всій території України з 1 липня 2023 року (постанова КМУ від 27 червня 2023 року № 651). Також перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупинено на строк дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (перше речення частини п`ятої статті 261 ЦК України). Відповідач має обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. Позивач пропустив строк позовної давності лише щодо заборгованості, що виникла до 20.03.2017, тобто за вимогами про оплату послуг за період з жовтня 2015 року по січень 2017 року. Позивач не пропустив строк позовної давності за вимогою про оплату послуг в лютому 2017, оскільки кожне окреме щомісячне зобов`язання виникло не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана послуга, тобто у даному випадку 20.03.2020 - в день, коли було введено карантин. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання після 20.03.2017 строк позовної давності не сплинув, оскільки з 20.03.2020 трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, а потім зупинено на період воєнного стану. Позивач пропустив строк позовної давності за вимогами про оплату послуг за період з жовтня 2015 року по січень 2017 року, і відповідач заявив про застосування наслідків позовної давності.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Отже, стягненню підлягає заборгованість за послуги, що були надані за період з лютого 2017 року по червень 2024 року. Згідно з наданим позивачем розрахуном заборгованість за цей період становить 75 615,20 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). З огляду на сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, суд визнає обгрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 6515,95 грн та інфляційні втрати 28 830,67 грн за період з 19 березня 2017 року по червень 2024 року (за виключенням періоду з січня 2022 по грудень 2023 року, як заявив позивач у позові). Щодо клопотання про розстрочення виконання рішення Відповідач, [PERSON] , просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців, посилаючись на те, що він має намір добросовісно виконати рішення суду, але не має можливості виконати рішення суду у повному обсязі, враховуючи його тяжкий матеріальний стан та наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення. Він після смерті жінки самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. Суд, який ухвалив рішення, може, зокрема, надати розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 267 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини третя та четверта статті 435 ЦПК України). Про надання розстрочення виконання рішення вказується в резолютивній частині рішення (пункту 2 частини сьомої статті 265 ЦПК України). Суд визнав за доцільне надати відповідачу розстрочку виконання судового рішення, беручи до уваги складну економічну ситуацію в країні, спричинену повномасштабним вторгнення російської федерації в Україну, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, а також на обтяжливі сімейні обставини відповідача, пов`язані зі смертю дружини та утриманням двох неповнолітніх дітей. Ці обставини розглядаються судом як такі, що істотно ускладнюють виконання рішення. Суд визнав можливим розстрочення виконання судового рішення, виходячи з гуманітарних міркувань та з огляду на об`єктивні труднощі, з якими зіткнувся відповідач внаслідок складних життєвих обставин. Виконання рішення у повному обсязі негативно вплине на здатність відповідача забезпечувати себе та утримувати неповнолітніх дітей. Суд вважає, що розстрочення виконання рішення відповідатиме завданню цивільного судочинству та сприятиме досягненню мети судового процесу - добровільному виконанню боржником своїх зобов`язань і задоволення вимог кредитора. Таке рішення не призведе до значної шкоди інтересам позивача й забезпечує справедливий баланс інтересів боржника, який матиме розстрочення боргу, та кредитора, який не нестиме додаткові витрати, спрямовані на примусове виконання рішення у разі добровільного виконання рішення. Розподіл судових витрат Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено у розмірі 88,61% від заявленої ціни позову (125 224,29 грн), а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 682,80 грн та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн. Щодо дати ухвалення судового рішення У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явилися ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення), та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61?175сво21)).

Outcome: partial