Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

АТ А-Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 29.05.2020 між АТ А-Банк та [PERSON] укладено кредитний договір, підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. За договором відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, який пізніше було збільшено до 35900,00 грн, у виді встановленого кредитного ліміту під 44,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02.08.2024 утворилась заборгованість в розмірі 43167,18 грн, з яких: 35870,57 грн - заборгованість за кредитом, 7296,61 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 1-5) В судовому засіданні представник позивача АТ А-Банк - Омельченко Є.В. позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Пояснив, що [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Кредитну картку було оформлено саме відповідачу [PERSON] , і саме він є стороною кредитного договору і споживачем кредитних послуг. Як [PERSON] розпорядився встановленим йому кредитним лімітом, чи надавав свій телефон сторонній особі, який використав кредитні кошти, кредитору не відомо. Позичальником коштів є відповідач, а кредитором банк, який зі свого боку умови договору виконав. Платіжні картки, у тому числі, електронні, призначені для особистого користування позичальником і не підлягають передачі іншим особам. Відповідач [PERSON] як сторона кредитного договору зобов`язаний погасити заборгованість за своїм кредитом. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що заборгованість за його кредитним договором утворилась внаслідок шахрайських дій його сусіда, якому він давав свій телефон у тимчасове користування. Сусід використав кредитні кошти на свої потреби, а він тими коштами не користувався. Вислухавши пояснення представника позивача АТ А-Банк - [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїм підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 29.05.2020 погодився на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг від 29.05.2020. За цим договором відповідач [PERSON] отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн, який пізніше було збільшено до 35900,00 грн, під 44,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Заяву підписано за допомогою власноручного підпису відповідача [PERSON] (а.с. 10) Згідно довідки за картами [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до вересня 2026. (а.с. 17) Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. На а.с. 11 копія паспорту споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, підписаного електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком відповідачем [PERSON] . Відповідно до п. 1.3.2.3 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ А-Банк, розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі Умови та правила, правом банку є здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. (а.с. 20) Згідно п. 2.1.1.2.2 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ А-Банк після одержання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. (а.с. 21) Пунктом 2.1.1.2.3 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ А-Банк встановлено, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. (а.с. 21) Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору б/н від 29.05.2020 відносно [PERSON] 24.10.2023 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 35900,00 грн. (а.с. 18) На а.с. 27 - тарифи користування кредитною карткою Універсальна, Універсальна Gold, Зелена. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.05.2020, укладеним між АТ А-Банк та [PERSON] , станом на 02.08.2024 заборгованість за кредитом становить 43167,18 грн, з яких: 35870,57 грн - заборгованість за кредитом, 7296,61 грн - заборгованість за процентами. З розрахунку вбачається, що позичальник періодично погашав заборгованість за договором (а.с. 8-9), що свідчить про визнання позичальником укладення ним договору про надання банківських послуг від 29.05.2020. На а.с. 12-16 виписка АТ А-Банк по картці [PERSON] №SAMABWFC10073242723 від 02.08.2024. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02.08.2024 утворилась заборгованість в розмірі 43167,18 грн, з яких: 35870,57 грн - заборгованість за кредитом, 7296,61 грн - заборгованість за процентами. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ч. 1 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Ст. 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг. На момент укладення 29.05.2020 між АТ А-Банк та [PERSON] кредитного договору та підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 10) були чинними Закон України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014. Згідно ст. 1 п. 1.27 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ (ст. 1 п. 1.14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні). Відповідно до ст. 1 п. 1.4 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Статтею 1 п. 1.24 абз. 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні встановлено, що неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів (ст. 1 п. 1.32 абз. 2 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні). Відповідно до ст. 14 п. 14.12 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Статтею 14 п. 14.16 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Розд. VІ п. 11 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014, передбачає, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем (розд. VІ п. 5 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014). Закон України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014, втратили чинність 01.08.2022. З довідки за лімітами вбачається, що кредитні правовідносини між АТ А-Банк та [PERSON] змінювались 07.04.2023, 12.06.2023, 09.10.2023, 24.10.2023 у зв`язку зі збільшеннями кредитного ліміту та 24.10.2023 у зв`язку зі зменшенням кредитного ліміту. (а.с. 18) На час змін кредитного ліміту, а отже, й змін у кредитних правовідносинах сторін, вже набув чинності Закон України Про платіжні послуги (з 01.08.2021). Згідно ст. 1 ч. 1 Закону України Про платіжні послуги: 7) держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту; 13) електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом; 42) неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; 56) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Відповідно до ст. 38 ч. 20 Закону України Про платіжні послуги користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації (ст. 38 ч. 19 абз. 13 Закону України Про платіжні послуги). Платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією. Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку. Зазначений у цій частині строк не застосовується, якщо надавач платіжних послуг не дотримався свого обов`язку щодо інформування платника про виконані платіжні операції згідно з вимогами цього Закону (ст. 87 ч. 4 Закону України Про платіжні послуги). За змістом ст. 87 ч. 5 Закону України Про платіжні послуги до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №686/17744/21. Доказів того, що відповідач повідомляв банк - позивача про доступ третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб суду не надано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сам давав сусіду, прізвища якого не пам`ятає, свій телефон у користування. Саме на [PERSON] покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки чи розголошення. Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від 07.12.2020 у справі №182/5175/16-ц. Тож, [PERSON] повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами АТ А-Банк і [PERSON] , які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором б/н від 29.05.2020 станом на 02.08.2024 в розмірі 43167,18 грн, з яких: 35870,57 грн - заборгованість за кредитом, 7296,61 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн судового збору.

Outcome: approved