Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач подав позов про стягнення з відповідача суми заборгованості: за кредитним договором № 5395956 в розмірі 14544 грн. 74 коп., з яких 5048 грн. 63 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9496 грн. 11 коп. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 2948710 в розмірі 72618 грн. 07 коп., з яких 14400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 58218 грн. 07 коп. сума заборгованості за процентами, а всього 87162 грн. 81 коп., в обґрунтування чого посилався на те, що 17.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладено кредитний договір № 5395956, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у безготівковій формі. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 19062023. Згідно із реєстром боржників від 19.06.2023 року за відповідачем рахується заборгованість. 16.02.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 2948710, відповідно до якого останнім отримано кредит у безготівковій формі. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 17052023. Згідно із реєстром боржників від 19.07.2023 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 72618 грн. 07 коп. Ухвалою суду від 28.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позові виклав прохання про розгляд справи за його відсутності, в якому в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 25.09.2024 року поштового відправлення з судовою повісткою, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України,\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідачем отримано рекомендований лист суду з судовою повісткою, суд вважає, що він був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. 17.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладено кредитний договір № 5395956, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитним договором. Згідно із реєстром боржників від 19.06.2023 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № 5395956 в розмірі 14544 грн. 74 коп., з яких 5048 грн. 63 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9496 грн. 11 коп. сума заборгованості за відсотками. 16.02.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 2948710, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитним договором. Згідно із реєстром боржників від 19.07.2023 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № 2948710 в розмірі 72618 грн. 07 коп., з яких 14400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 58218 грн. 07 коп. сума заборгованості за процентами. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмові формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користуванням кредитом. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частинами 1,3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Всупереч умов кредитних договорів відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки фактора, ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договорами. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved