Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, в якому просить зобов`язати ФОП [PERSON] замінити товар, а саме: холодильник HISENSE RQ760N4AFF, отриманий нею 15 квітня 2024 року, на такий же товар належної якості впродовж тридцяти днів; стягнути з ФОП [PERSON] на її користь завдані моральні збитки в розмірі 4000 гривень та судові витрати на користь держави. Свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з необхідністю придбання побутового холодильника для сімейних потреб, ознайомившись з пропозиціями продавців та провівши попереднє ознайомлення з товарними пропозиціями за допомогою засобів дистанційного зв`язку, 04.04.2024 вона уклала договір купівлі-продажу холодильника HISENSE RQ760N4AFF з ФОП [PERSON] . Попередньо, до укладення цього договору, з 31.03.2024 вона ознайомлювалась із вартістю холодильника, про що усі роз`яснення щодо вартості, наявності, справності холодильника їй надавав працівник (представник) [PERSON] , з яким вона вела телефонні перемовини за його мобільним телефоном [NUMBER] , використовуючи свій мобільний телефон [NUMBER] . В ході цих бесід вона намагалась отримати необхідну достовірну інформацію про якість холодильника. Він пояснив їй, що у холодильника на боку з лівої сторони є незначні моменти, а на фасаді без моментів (моменти - вм`ятини). Ці розмови вона фіксувала на власний телефон. Лише 23.04.2024 вона спілкувалась з ФОП на ім`я [PERSON] , який на момент спілкування з нею був проінформований щодо отримання нею товару - холодильника HISENSE RQ760N4AFF, неналежної якості. 02.04.2024 вона уточнила чи є в наявності обумовлений договором холодильник, на що отримала підтвердження [PERSON] і узгодила відповідну суму грошей до сплати і в цей же день з її банківського рахунку перерахувала кошти в сумі 27500 грн. на рахунок ФОП [PERSON] [NUMBER] . 15.04.2024 о 21 годині 00 хвилин вона отримала від ФОП [PERSON] холодильник HISENSE RQ760N4AFF, але виявила, що крім заявлених на лівому боці холодильника вм`ятини були інші вм`ятини, а саме: на його фасаді, які не були продемонстровані на відео і не погоджені з нею, а також були несправні двері холодильник (одна - вище, друга - нижче), а при включенні його в роботу за пропозицією [PERSON] , виявилось, що агрегат, який виробляє лід (льодогенератор) зовсім не працює. 17.04.2024 о 13 годині 23 хвилині [PERSON] роз`яснив, що необхідно після включення холодильника зачекати добу, а тоді буде працювати функція вироблення і подачі льоду. Однак, в подальшому, ні 18.04.2024, ні 19.04.2024 функція вироблення і подачі льоду не працювала. Вона повідомила відповідачеві про це і почала наполягати на обміні холодильника на справний. 22.04.2024 о 15 год.22 хв. працівник [PERSON] підтвердив, що він мав мову з керівництвом, яке запропонувало їй відправити за свій рахунок на їх адресу отриманий несправний холодильник, а вони відремонтують його по гарантії. Потім продемонструють усунуті недоліки на відео та відправлять холодильник. Від обміну неякісного холодильника з їхнього складу пройшло більше 14 днів, а тому обміну не буде і запропонував їй компенсацію в розмірі 600 гривень. 24.04.2024 вона повідомила ФОП [PERSON] про відсутність у неї розрахункового документу за холодильник та гарантійного талону. 24.04.2024 вона отримала поштовим відправленням рахунок-фактуру та гарантійний талон. Позивач зазначила, що під час ознайомлення з талоном Гарантійного Сервісного Обслуговування, вона виявила, що п.13 щодо гарантійного ремонту, повністю протирічить правилам ст.7 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.6, де записано, що при виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків. У талоні в п.13 було зазначено, що: «Виконання гарантійного ремонту не є підставою для продовження гарантійного періоду або установлення нового». Позивач вказала, що відповідач приховав повну і достовірну інформацію про те, що агрегат холодильника, який виробляє лід і подає його на споживання (льодогенератор) є непрацюючим. Повну роботу цього агрегату не було показано на відео, а лише сказано, що він в робочому стані. Умови відповідача її не влаштовували, сума запропонованої ним компенсації внаслідок виявлених недоліків у холодильника в розмірі 600 грн не відповідає завданій їй майнової та моральної шкоди, оскільки лише за транспортування і доставку холодильника з Львівської області на її адресу коштували 4900 грн. Використовувати за призначеннями цей холодильник позивач не бажає. Окрім того, холодильник має п`ять вм`ятин, які також свідчать про неякісний товар, а також ігнорування її прав споживача і наносить їй та членам її сім`ї постійні психологічні травми та незручності у сімейному побуті. Позивач зазначила, що ФОП [PERSON] ввів її в оману, надіславши неякісний товар, а саме: холодильник з непрацюючим агрегатом (льодогенератором) та з декількома вм`ятинами на фасаді та боковинах холодильника. Відповідач відмовляється відповідно до чинного законодавства обміняти несправний холодильник чи належним чином його відремонтувати та врегулювати спірні відносини щодо порушення прав споживача. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 03.07.2024 за вх.№4200 відповідачем ФОП [PERSON] надано відзив, в якому відповідач зазначив, що дійсно 31.03.2024 [PERSON] звернулася з замовленням за холодильником HISENSE RQ760N4AFF, ринковою вартістю 72000 грн., який у нього продавався за ціною 27500 грн. З фото 1 і 2 видно, що клієнту було доставлено фото та відео, що дало їй змогу всебічно оглянути холодильник особисто і вони використали всі наявні на даний момент пристрої передачі інформації, щоб передати цілісну та повну картину. Також було надано письмовий опис до відеоогляду стану холодильника (фото 2). З фото 3 видно, що [PERSON] вибрала перевізника Нова пошта та вказала додатково кур`єрську доставку. Згідно з страхуванням та правилами транспортних перевезень, перевізник несе матеріальну відповідальність в рамках застрахованої вартості вантажу. 15.04.2024 [PERSON] написала претензії та звинувачення в електронному чаті, хоча яке відношення до перевезення має ФОП [PERSON] - незрозуміло. Стосовно несправності льодогенератора, вони запропонували безоплатно усунути цей недолік. Оскільки вказаний холодильник був куплений в рамках ЗУ «Про електронну комерцію», незрозуміло, чи це в ході неправильної експлуатації ця функція не працювала, чи це був заводський недолік даного холодильника. Жодної експертизи надано не було клієнтом, що це заводський недолік, а не неправильна його експлуатація або підключення, та не було відправлено його в їх Сервісний центр для безоплатної діагностики та усунення недоліку. Просив визнати позов безпідставним та закрити провадження у справі. Стягнути з [PERSON] нематеріальну шкоду, яка виражається в приниженні ділової репутації, честі, гідності шляхом публічного розголосу в мережі Інтернет в розмірі 25000 грн. Стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, яка виражається в неодоотриманні прибутку та відсутності можливості здобуття засобів для існування, блокування роботи підприємства на 13 робочих днів станом на 02.07.2024 в розмірі 162274 грн. 68 коп. Представник позивача [PERSON] - адвокат Снітко В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Оцінивши зібрані у справі докази та доводи сторін, суд приходить до наступних висновків. Із досліджених письмових доказів, а саме: копії талона гарантійного сервісного обслуговування (а.с.22); копії рахунку фактури ВУТЦ 21748 від 03.04.2024 (а.с.23); копії платіжної інструкції Р24А2542754860D0428 від 03.04.2024 (а.с.17), копії платіжної інструкції на переказ готівки №3743825452 від 09.04.2024 (а.с.18), копії експрес-накладної №59001131048800 від 06.04.2024 (а.с.19); копії експрес-накладної №59001130883918 від 08.04.2024 (а.с.20) встановлено, що позивач [PERSON] через інтернет придбала 09.04.2024 у ФОП [PERSON] холодильник HISENSE RQ760V4AFF, за який перерахувала кошти в сумі 27500,00 гривень. Вказаний холодильник на адресу місця проживання позивача було доставлено з Львівської області ТОВ «НОВА ПОШТА». Із копії повідомлення (заяви) про недійсність договору, укладеного поза торгівельним або офісним приміщенням від 23.04.2024, встановлено, що [PERSON] звернулася до [PERSON] з повідомленням (заявою) про недійсність договору, укладеного поза торгівельним або офісним приміщенням, в якому вказала, що 09.04.2024 вона придбала у ФОП [PERSON] холодильник HISENSE RQ760V4AFF вартістю 27500,00 гривень. Придбаний товар не задовольняє її за наступними характеристиками: товар неналежної якості, має пошкодження фасаду, є значні вм`ятини, що спричиняє технічні несправності товару (не працюють всі функції товару). Вищевказані пошкодження не були обумовлені при здійсненні нею замовлення товару, і вона не була попереджена про них, а виявила їх лише після отримання товару. Просила повернути їй сплачені кошти за товар та відшкодувати витрати на доставку товару (а.с.16). Із копії заяви [PERSON] від 23.04.2024 встановлено, що [PERSON] звернулася з заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, в якій просила розглянути її заяву та вирішити питання щодо повернення коштів за товар, який не відповідає якості (а.с.12). Із копії повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області №Г-169-03/02-7.3-01/195 від 01.05.2024 встановлено, що [PERSON] повідомлено про те, що відповідно до п.8 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» придбання товарів через інтернет - це договір, укладений на відстані продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, до яких належать телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення та інформаційні мережі, зокрема, інтернет. Також повідомлено про те, що протягом періоду воєнного стану планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, здійснюються за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави (а.с.13). Надані позивачем роздруківки скрін-шотів листування у месенджері Viber суд не може взяти до уваги як належний доказ по справі, оскільки згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення». Частиною третьою статті 42 Конституції України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України). Відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 07 липня 2021 року у справі №591/2641/20. У разі виявлення недоліків у товарі, правовідносини сторін регламентуються ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому, законодавець розмежував поняття "недолік", "істотний недолік" та наслідки їх виявлення. Відповідно до п. 15 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", недолік - це будь яка невідповідність товару вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до цього товару. Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (абзац другий частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. З урахуванням вищенаведених норм, право на заміну товару або розірвання договору купівлі-продажу товару виникає у споживача за умови виявлення саме істотного недоліку протягом гарантійного строку, який виник з вини виробника товару. При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних, недолік обов`язково повинен: роботи неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника товару, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин та має бути наділеним хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами "а" - "в" п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" у сукупності. Жодна із вказаних ознак сама по собі не може свідчити про наявність істотного недоліку у товарі та бути підставою для заміни товару. Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі №751/7892/17. Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №559/388/17, провадження №61-30670св18, від 14 січня 2021 року у справі №755/11237/17, провадження №61-39639св18, від 26 січня 2022 року у справі №755/5301/16-ц, провадження №61-5129св 21. Позивачем [PERSON] не було ініційовано питання щодо призначення експертизи для встановлення факту несправності холодильника HISENSE RQ760N4AFF та наявності в ньому істотних недоліків ні під час вжиття заходів досудового врегулювання спору, ні під час судового розгляду справи. Крім цього, позивач не зверталася до будь-яких спеціалізованих сервісних організацій з метою визначення факту поломки, причин поломки та/або ремонту, а також не надала належних та допустимих доказів, які б могли належним чином підтвердити наявність істотних недоліків. Матеріали справи не містять даних про наявність у придбаному товарі - холодильнику HISENSE RQ760N4AFF істотних недоліків в розумінні положень п. 12 ч.1 ст. 1, абз. 2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, позивачем не доведено, що придбаний нею товар наділений істотним недоліком який робить неможливим його використання в цілому, що було зазначено вище, а відтак позивач не має права за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника), товар. Щодо виявлених позивачем механічних пошкоджень холодильника (вм`ятин), слід зазначити, що доставка товару здійснювалась кур`єром ТОВ «Нова Пошта» до місця проживання позивача і товар був отриманий позивачем - 09.04.2024, що підтверджується змістом інформації про доставку (а.с. 18-20). При отриманні товару у позивача не було ніяких зауважень щодо зовнішнього стану товару, а отже доводи позивача про те, що відповідач надіслав товар із пошкодженнями (вм`ятинами), які не були з нею попередньо погодженні є необґрунтованими. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає що, така вимога є похідною від основних позовних вимог, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача в частині продажу товару неналежної якості, а отже вимоги про відшкодування моральної шкоди без наявності вини відповідача не можуть бути задоволені. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.06.2024 накладено арешт на грошові кошти у сумі 27 500 (двадцять сім тисяч гривень п`ятсот) гривень, які знаходяться на рахунку ФОП [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , р/р [NUMBER] АТ «Універсалбанк» Monobank ЄДРПОУ 3498407515, 79000, м.Львів, вул.Пулюя, 40. Відповідно до ч.ч.9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.06.2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Частиною 7 статті 141 ЦПК України зазначено, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed