Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 10.06.2024 [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що у провадженні СВ ВП №1 Коростенського РУП знаходяться матеріали кримінального провадження № 12022060510000127 від 01.07.2022 за ознаками ч.1 ст.246 КК України. Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП Кириченка В.В. від 07.07.2022, вилучені під час огляду автомобіля позивача 87 шт соснових колод довжиною 84 см., об`ємом 3,8 куб.м., визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та залишено на зберіганні на території відділення поліції. 29.11.2023 ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області зобов`язано прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Яричевську Н.М. та начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. повернути належне мені майно. 01 та 21 грудня 2023 року [PERSON] звертався з відповідними письмовими заявами до правоохоронних органів щодо повернення майна. Однак, прокурор та начальник СВ, будучи ознайомленими із ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили, умисно, достовірно знаючи, що вищезазначеним рішенням їх зобов`язано повернути вилучене майно, маючи реальну можливість виконати судове рішення, його не виконали і категорично відмовили у поверненні. Як вбачається, відповідних заходів щодо повернення тимчасово вилучених 27-ми соснових колод працівники прокуратури та поліції не вжили і станом на 30.05.2024 це майно неналежним чином зберігається на території ВП №1 Коростенського РУП. Додаткові доводи слідчого щодо необхідності продовження утримання тимчасово вилученого майна чи накладення арешту на таке майно, позивачу не надано. Законних підстав утримувати належне [PERSON] майно у прокурора та слідчого в рамках вказаного провадження не має. За даним фактом на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира 02.02.2024 слідчим другого слідчого відділення (з дислокацією в м. Житомирі) Територіального управління ДБР в м. Хмельницькому до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінального провадження № 620242400200000390) було внесено дані про вчинення [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Своїми умисними діями щодо невиконання рішення суду про повернення позивачу майна, прокурором та начальником СВ заподіяно матеріальну та моральну воду. Зокрема,\~вилучені колоди\~ [PERSON] \~ планував\~частково використати\~у будівництві\~декоративного паркану\~на подвір`ї\~свого будинку.\~На даний\~час деревина\~для цієї\~мети не\~придатна,\~оскільки згнила\~і втратила\~зовнішній вигляд. Відсутність дров змусила [PERSON] знову шукати можливість для їх придбання та перевезення до свого будинку, на що було витрачено певний час та кошти ( вартість пального 15 л. становить 765,00 грн). Самі ж колоди, які неналежно зберігалися у відділенні поліції частково згнили, що унеможливлює їх подальше використання. На даний час вартість вилучених 27-ми соснових колод становить 850,00 грн. Моральна шкода полягає у виникненні негативного для позивача явища, що полягало в марнуванні вільного часу, який він змушений був витрачати на оскарження незаконних дій або бездіяльності працівників правоохоронного органу, моральних стражданнях, які він переніс за час судових розглядів його скарг та усвідомлення витонченого знущання посадовими особами поліції та прокуратури, які всупереч чинному законодавству та прийнятих у суспільстві правил поведінки та норм людської моралі принижували його честь і гідність, шляхом утримання та неповернення майна. У зв`язку з неправомірними діями правоохоронців, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення моїх драв змусила вживати додаткових заходів для їх захисту в суді, що [PERSON] сприймає, як зверхнє ставлення до нього, як до людини, з чого відчув себе приниженим і морально подавленим. На думку [PERSON] , дія відповідача свідчать про моральне та психологічне насилля над ним шляхом зловживанням владою і службовим становищем прокурором та начальником СВ і повної зневаги законодавства України, що привело до часткової втрати віри в законність та справедливість і необхідності в існуванні такої інституції, як держава, а також довіри до її органів. Позивач є особою з інвалідністю 3-ї групи, а дії відповідача створили йому додатковий стан «хронічного стресу», що призвело до загострення хвороб, необхідності перебування на амбулаторному лікуванні та виникнення в нього «страху беззаконня». Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 300\~000,00 грн. Факт бездіяльності прокурора [PERSON] та начальника СВ Кириченка В.В., які полягають у неповерненні позивачу майна підтверджено судовим рішенням від 29.11.2023 і не підлягає доведенню. Вимогами позову [PERSON] просить суд стягнути в солідарному порядку за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 1615,00 гривень матеріальної шкоди та 300\~000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів державного бюджету з казначейського рахунку Державною казначейською службою України. 27 червня 2024 року від представника Головного управління\~Національної поліції\~ в Житомирській області - заступника начальника відділу правового забезпечення в Житомирській області Мельнічука Ю.В., який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.07.2023, надійшов до суду відзив на позов, згідно з яким представник зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. 29.11.2023 ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області зобов`язано прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Яричевську Н.М. та начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. повернути належне [PERSON] майно. Твердження позивача не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення та відповідно відшкодуванню моральної та майнової шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Для правильного вирішення спору суду належить встановити наявність обставин, які дають підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду. До таких належать протиправна поведінка, настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина завдавача шкоди. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію»). Дії (бездіяльність) посадових осіб внаслідок яких було на думку позивача завдано йому шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України). Відповідно до відповіді ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, на даний час ще досліджуються обставини можливого вчинення кримінального правопорушення прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області та начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області, тобто винуватість їх не встановлено судом на даний час. Отже, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння позивачеві моральної шкоди у цій справі необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності. В даному випадку Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями ГУ НП в межах відповідного кримінального провадження і негативними змінами у житті позивача. [PERSON] стверджує про марнування його життя, вільного часу, внаслідок оскарження незаконних дій або бездіяльності працівників правоохоронного органу, порушення нормальних життєвих зв`язків, загострення хвороб, однак не доводить факт таких погіршень, їх ступінь. Позивачем не підтверджено залежність описаних ним подій від самого факту бездіяльності правоохоронних органів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, щодо суми моральної заподіяної шкоди. На підтвердження вартості вилучених у позивача соснових колод [PERSON] додано до позову довідку ДП «Ліси України», де прописані відпускні ціни на деревину не промислового використання. Проте, з матеріалів справи достовірно не відомо, соснові колоди якої саме категорії були вилучені у позивача, то ж встановити точну вартість неповернутих 27 колод неможливо. Крім того, Позивач до розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відносить також і вартість солярки у сумі 765 грн, яка була використана для перевезення дров. Проте, [PERSON] жодним чином не надано доказів купівлі цього продукту на заявлену суму. Вимогами відзиву представник ГУ НП в Житомирській області просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 05 липня 2024 року від представника Житомирської обласної прокуратури Слівінського О.О., який діє на підставі Довіреності № 15/2-740 вх24 від 24.06.2024, надійшов до суду відзив на позов, згідно з яким представник зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. На виконання ухвали слідчого судді про повернення майна, слідчий 31.12.2023 повідомив [PERSON] про можливість отримання тимчасово вилученого майна. Однак, останній до даного часу не звернувся до слідчого, у володінні якого перебуває тимчасово вилучене майно, з метою його отримання. Наразі в отриманні тимчасово вилученого майна у [PERSON] перешкод немає, як не було до оскарження дій слідчого. Про отримання тимчасово вилученого майна [PERSON] повідомлено також 17.01.2024 та 19.02.2024, а також в телефонному режимі. Однак жодних дій, щодо отримання майна [PERSON] не вчинив. Окрім того, у кримінальному провадженні №12022060510000127 від 06.07.2022 слідчим призначено судову екологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Наразі експертиза не завершена, що унеможливлює прийняття законного і обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Водночас, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022240020000390 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва забезпечується прокурорами відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури. Досудове розслідування розпочато на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2024 (судова справа №295/1256/24) про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 02.12.2023, відповідно до якої прокурор Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області та заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області не виконали ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області Тимошенка А.О. від 29.11.2023, що набрала законної сили. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, вживаються заходи з метою установлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Виходячи зі змісту позовної заяви позивачем не наведено конкретних і суттєвих обставин в чому саме виражається завдана моральна шкода та не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76, 77 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань, які полягали б у фізичному або душевному болю, погіршенні здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації, не доведено зв`язок вказаних факторів з можливими неправомірними діями відповідачів та наявності інших складових, а також обґрунтованого їх розміру. Вимогами відзиву представник Житомирської обласної прокуратури області просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Явка сторін по справі: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Житомирської обласної прокуратури прокурор Яричевська Н.М., яка діє на підставі Довіреності № 15/2-740\~вх24\~від 24.06.2024, в судовому засіданні відносно позову заперечила. Зазначила, що [PERSON] не доведено факту заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди під час досудового розслідування. Характеристики вилученого майна є такими, що унеможливлюють особисте виконання ухвали слідчого судді прокурором. В даному випадку має місце бездіяльність [PERSON] щодо не отримання майна. Представник відповідача ГУ НП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно. Суд,\~дослідивши матеріали\~цивільної справи,\~повно,\~обґрунтовано,\~всебічно та\~безпосередньо з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~наявні докази,\~які мають\~юридичне значення\~для вирішення\~спору по\~суті,\~вважає необхідним\~ частково\~задовольнити позовні\~вимоги виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01 липня 2022 року о 11 год. 18 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від начальника СРПП ВП №1 Коростенського РУП Оргіша В.О. про те, що під час патрулювання в [ADDRESS] зупинено автомобіль марки «Ford Transit», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який у вантажному відділенні перевозив колоди сосни довжиною 84 см в кількості близько 60\~шт. без належних документів. Встановлено, що 01.07.2022 в період часу з 10 по 11 годину працівниками Малинського лісництва ДП «Радомишльського МЛГ» виявлено незаконну вирубку чотирьох сухостійних дерев породи сосна у 21 кварталі 5 відділу Малинського лісництва, що знаходиться за межами м. Малин Житомирської області, праворуч від автомобільної дороги «Черняхів-Малин-Термахівка», в районі розташування заказника «Острів» вздовж лісової дороги до с. Березино Коростенського району, чим було спричинено господарству матеріальний збиток. За даним фактом 01 липня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022060510000127 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. 01 липня 2022 року працівниками поліції за результатами огляду місця події у [PERSON] вилучено транспортний засіб з сосновими колодами в кількості\~60\~шт., на які в подальшому 06.07.2022 ухвалою слідчого судді Малинського районного суду накладено арешт. 07 липня 2022 року працівниками поліції за участю власника транспортного засобу «Ford Transid», д.н. [NUMBER] , [PERSON] та спеціалістів інженера з охорони та захисту лісу ДП «Радомишльського МЛГ» [PERSON] , інженера лісового господарства ДП «Радомишльського МЛГ» [PERSON] , проведено додатковий огляд транспортного засобу та деревини, вилучених за результатами огляду місця події від 01.07.2022. Додатковим оглядом встановлено, що кількість соснових дерев`яних колодок у вантажній частині автомобіля становить 87\~шт., об`ємом 3,8 м?. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 про накладення арешту на майно 27 колод деревини сосни, яка була тимчасово вилучена під час огляду місця події 01 липня 2022. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28\~липня 2022 (справа 283/1171/22) апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно без змін в зв`язку з подачею стороною обвинувачення клопотання про арешт 27 соснових колод з істотним порушенням вимог ч.5 ст. 171 КПК України, - без повернення цього майна третій особі [PERSON] та порушенням строку подання такого клопотання. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 29\~листопада \~2023 року по справі №283/1171/22 задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого та прокурора, а саме: зобов`язано прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Яричевську Н.М. та заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області майора поліції Кириченка В.В. негайно повернути [PERSON] 27 соснових колод, які були тимчасово вилучені 01.07.2022 у кримінальному провадженні № 12022060510000127 від 01.07.2022 за ч. 1 ст. 246 КК України; на підставі\~ч.\~3\~ст.\~169\~КПК України\~зобов`язано прокурора\~Малинського відділу\~Коростенської окружної\~прокуратури Житомирської\~області Яричевську\~Н.М.\~та заступника\~начальника СВ\~відділення поліції\~№ 1\~Коростенського РУП\~ГУНП в\~Житомирській області\~майора поліції\~Кириченка В.В.\~невідкладно направити\~слідчому судді\~повідомлення про виконання ухвали (а.с.8-9). 01.12.2023 [PERSON] звернувся до начальника ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області із заявою про повернення 27-ми соснових колод (а.с. 12). Згідно з відповіддю Малинського районного суду від 26.12.2023 на запит [PERSON] , результатів виконання ухвали слідчого судді станом на 26.12.2023 до суду не надходило (а.с.11). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 62024240020000390 від 02.02.2024, внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. Так, 02.02.2024 до другого слідчого відділу (з дислокацією ум. Житомирі) ТУ ДБР у м. Хмельницькому надійшла ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2024 (судова справа №295/1256/24) про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 02.12.2023, відповідно до якої прокурор Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області та заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області не виконали ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області Тимошенка А.О. від 29.11.2023, що набрала законної сили (а.с. 16). Згідно з відповіддю керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький Садового М. від 03.05.2024, порушень вимог законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62024240020000390 від 02.02.2024 за ст. 382 КК України на даний час не встановлено. Слідчому, визначеному старшим групи у даному кримінальному провадженні, наголошено активізувати досудове розслідування з метою проведення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження (а.с.13-14). На спростування тверджень позивача представником Житомирської окружної прокуратури Слівінським О. надано такі документи: лист-повідомлення заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 31.12.2023 за № 60/216/04-2023 з проханням до [PERSON] прибути до відділення поліції для отримання 27-ми соснових колод (а.с.46); лист-повідомлення заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 17.01.2024 за № 489/216/04-2024 з проханням до [PERSON] прибути до відділення поліції для отримання 27-ми соснових колод (а.с.47); лист-повідомлення заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 19.02.2024 за № 1141/216/04-2024 з проханням до [PERSON] прибути до відділення поліції для отримання 27-ми соснових колод (а.с.48); лист-повідомлення заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 06.03.2024 за № 1486/216/04-2024 з проханням до [PERSON] прибути до відділення поліції для отримання 27-ми соснових колод (а.с.49); лист-повідомлення заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 22.05.2024 за № 3981/216/04-2024 з проханням до [PERSON] прибути до відділення поліції для отримання 27-ми соснових колод (а.с.50); рапорт заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 31.12.2023 про повідомлення [PERSON] щодо необхідності отримання ним колод та неявку останнього до відділення поліції (а.с.52-53); рапорт заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 17.01.2024 про повідомлення [PERSON] щодо необхідності отримання ним колод та неявку останнього до відділення поліції (а.с.54-55). Відповідно до листа заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області Кириченка В.В. від 26.09.2024 за № СЕД-41165-2024 у СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 12022060510000127 від 01.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом вилучення у [PERSON] 87-ми колод породи сосна, які останній перевозив власним мікроавтобусом без будь-яких на те документів. Станом на даний час, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, у ході досудового розслідування було призначено судово-екологічну експертизу, яка перебуває на виконанні (а.с.78). На виконання ухвали суду з Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР у м. Хмельницькому витребувано інформацію щодо стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню № 62024240020000390. Так, відповідно до листа за підписом слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Житомирі) Добровольського В., у кримінальному провадженні № 62024240020000390 [PERSON] є заявником, оскільки документи, що підтверджують заподіяння йому шкоди в матеріалах кримінального провадження відсутні. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62024240020000390 необхідно допитати [PERSON] , однак він не з`явився на виклик. Кінцеве процесуальне рішення у даному провадженні не прийнято. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Згідно з частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (Постанова ВП ВС від 01 вересня 2020 у справі №216/3521/16-ц (провадження 14-714цс19). Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей\~1173,\~1174\~ЦК\~України. Отже, дії (бездіяльність) слідчого ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12022060510000127 від 01.07.2022, є основним предметом доказування у цій справі. За таких обставин питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами\~КПК\~України, а суд загальної юрисдикції за правилами позовного провадження самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі\~№ 920/715/17). Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Приписами статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених\~Конституцією України і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Статтею 8 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Засади кримінального провадження, передбачені главою\~2\~КПК\~України, встановлюють, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканість права власності. За змістом статті\~16\~КПК\~України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Згідно зі статтею\~167\~КПК\~України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Відповідно до статті\~169\~КПК\~України, тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Отже, обов`язок належно зберігати та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту або відмови в арешті цього майна прямо передбачено чинним законодавством. Ухвала слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 19\~липня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 про накладення арешту на майно 27 колод деревини сосни, яка була тимчасово вилучена під час огляду місця події 01 липня 2022 та залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28\~липня 2022 (справа 283/1171/22) де вже констатовано порушення прав [PERSON] на повернення йому 27 колод не виконана на день ухвалення рішення 04 грудня 2024. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції, містить окремі норми: перша норма, яку закріплено в першому реченні першого пункту і яка має загальний характер, викладає принцип мирного володіння власністю; друга норма у другому реченні того ж пункту поширюється на випадки позбавлення права власності й передбачає для цього певні умови; третя норма, яку закріплено у другому пункті, допускає, що договірні сторони мають право, зокрема, контролювати використання власності відповідно до загального інтересу. Однак ці норми не є окремими, тобто не пов`язаними одна з одною. Друга і третя норми стосуються окремих випадків втручання у право на мирне володіння власністю, тому повинні тлумачитися за загальним принципом, закріпленим у першій нормі (ISMAYILOV v. RUSSIA, № 30352/03, § 31, від 06 листопада 2008 року). Наявність законних підстав для вилучення деревини має обов`язково бути предметом оцінки. Оскільки неприведення національними судами правових положень в якості підстави вилучення суттєвої грошової суми і очевидне протиріччя прецедентного права щодо національного законодавства, розглядається Європейським судом як таке, не було сформульовано з такою точністю, щоб заявник міг передбачити наслідки його дій і ступеня, розумної при обставинах справи. Отже, втручання в право власності заявника не могло розглядатися як законне за змістом статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції (BAKLANOV v. RUSSIA, № 68443/01, § 46, від 09 червня 2005 року). Отже, тимчасове вилучення майна є фактичним позбавленням осіб, у володінні яких перебуває вилучене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ст. 167 КПК України). Саме тому не повернення органом досудового розслідування власнику деревини порушує права [PERSON] на вільне користування цим майном. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 29\~листопада \~2023 року по справі №283/1171/22 задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого та прокурора, а саме: зобов`язано прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Яричевську Н.М. та заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області майора поліції Кириченка В.В. негайно повернути [PERSON] 27 соснових колод, які були тимчасово вилучені 01.07.2022 у кримінальному провадженні № 12022060510000127 від 01.07.2022 за ч. 1 ст. 246 КК України; на підставі ч. 3 ст. 169 КПК України зобов`язано прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області Яричевську Н.М. та заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Кириченка В.В. невідкладно направити\~слідчому судді\~повідомлення про виконання ухвали. Дану вимогу слідчого судді також проігноровано, що є свідченням свідомого нехтування органом досудового розслідування норм КПК та невиконання законної ухвали суду. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Вищенаведена позиція підтверджується і положенням ч. 1 ст. 100 КПК України, де вказано, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166, 170174 КПК України. Тобто, окрім випадків, коли на цей речовий доказ було накладено арешт або його вилучено під час тимчасового доступу до речей чи документів, він підлягає поверненню володільцю у найкоротший строк. Таким чином, починаючи з 28 липня 2022 в держави не було (навіть мінімальної) причини утримувати майно, що належить особі ( [PERSON] ) на праві приватної власності, а тому, суд констатує порушення Державою права [PERSON] на вільне володіння своїм майном. Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є ГУНП в Житомирській області, як особа, відповідальна у спірний період за вилучення, збереження та негайне повернення тимчасово вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Суд наголошує, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, потрібно виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Отже,\~законом\~установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 300\~000,00 грн моральної шкоди є необґрунтованими, завищеними та суперечать засадам розумності і справедливості. В даному випадку, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10\~000,00 грн. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, ступінь моральних переживань позивача з приводу неправомірних дій відповідачів, та вважає, що вказана вище сума в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду. Також не підлягає задоволенню вимога про відшкодування 1615,00 гривень матеріальної шкоди через необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Outcome: partial