Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що приблизно у 2019 році сторони почали зустрічатися. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , проте відносини не склались з відповідачем через її безвідповідальне ставлення до батьківства та сім`ї загалом. Наприкінці осені 2021 року відповідач покинула позивача разом з сином та з того часу фактично [PERSON] разом з сином постійно проживають у квартирі [ADDRESS] . Позивач самостійно, належно та у повній мірі займається вихованням сина [PERSON] , в тому числі дитина перебуває виключно на утриманні батька. У період спільного проживання [PERSON] нехтувала своїми батьківськими обов`язками, належно не турбувалась про дитину, що було однією з підстав постійних конфліктіву у родині. Після того, як відповідач пішла із сім`ї, вона повністю ухилилась та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , жодним чином не виявляє батьківської турботи та уваги, не цікавиться життям та здоров`ям дитини , не піклується про його розвиток. Жодного разу не надавала кошти на утримання сина та навіть останні два роки жодного разу не навідала дитину. Останній раз [PERSON] приходила до сина 18.04.2022, що б привітати його із днем народження, на жаль згадала про свято лише на наступний день, а під час того коли прийшла, то до дитини не проявила жодної любові та турботи. Відповідач для дитини фктично абсолютно чужа і незнайома людина. Усі необхідні умови для здорового та повноцінного фізичного і духовного росту й розвитку дитини [PERSON] забезпечує самостійно, зі своїх власних доходів та жодної допомоги від матері дитини не отримує тривалий період. Просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 26.09.2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову та просили не позбавляти [PERSON] батьківських прав. Представник Служби у справах сім`ї та дітей Святошинської РДА в судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Просить розглядати справу без їх участі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно довідки -характеристики виданої директором приватного дошкільного закладу «[INFO]» [PERSON] [PERSON] з 01.01.2022 року постійно відвідує дошкільний заклад у супроводі батька [PERSON] , а інколи бабусі і дідуся. Мати [PERSON] садочок жодного разу не відвідувала, жодної участі у вихованні сина не приймала. Згідно характеристики виданої менеджером ТОВ «Нова пошта» [PERSON] [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи. Згідно акту від 20.05.2024 виданого начальником ЖЕД-6 Фещин Я.В. [PERSON] , [INFO] не зареєстрований, але проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА житлово- побутові умови проживання [PERSON] створені належним чином. Дитина у повному обсязі забезпечена всім необхідним для проживання, виховання та повноцінного розвитку. [PERSON] неодноразово обіцяла прийти на служби для надання пояснень, проте жодного разу не з`явилась. На засідання комісії також не з`явилася, причини неявки не повідомила. Рішенням комісії рекомендовано позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 5, 6 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок суд вважає обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Встановлено, що [PERSON] [INFO] проживає разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоухилася від виконання батьківських обов`язків. Відповідно висновку Служби у справах сім`ї та дітей Святошинської РДА прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику. Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків. З урахуванням аналізу ст.191 глави 3 «Підготовче провадження» ЦПК України, відзив на позовну заяву у справах, які розглядаються в загальному порядку, подається на стадії підготовчого судового засідання. Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках. Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства. Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем 05.12.2024 року через канцелярію суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що [PERSON] ознайомилась з позовною заявою 03.12.2024 року, оскільки вказані документи засобами поштового зв`язку не отримувала. Як вбачається з матеріалів справи судом неодноразово надсилались відповідачу позовна заява з додатками та судові повістки за адресою яка зазначена у позовній заяві та у заяві відповідачки від 28.10.2024 року [ADDRESS] , проте повертались неврученими за закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач ухилялась від отримання поштової кореспонденції. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 28.10.2024 року про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, проте остання зловживала своїми процесуальними правами та обов`язками та не з`являлася до суду для ознайомлення з матеріалами справи. Справа перебуває у провадженні суду тривалий час, що давало об`єктивну змогу відповідачу скористатись свої правом на подання відзиву. Враховуючи вище викладене суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву та критично оцінює поведінку відповідачки, яка протягом розгляду справи не скористалася своїм правом, передбаченим ст.191 ЦПК України, щодо надіслання відзиву на позовну заяву та надання доказів, що підтверджують заперечення проти позову, що свідчить про те, що вона свідомо нехтує своїми обов`язками матері. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідачки від виконання обов`язків щодо утримання і виховання свого малолітнього сина [PERSON] . Її вина полягає у тому, що вона, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України та ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку сина, не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує її необхідним медичним доглядом, а тому суд дійшов висновку, що, виходячи з інтересів дитини, відповідачку слід позбавити батьківських прав стосовно її сина [PERSON] [INFO] . Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] які підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1211,20грн..

Outcome: approved