Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця однією сім`єю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 2014 року позивач [PERSON] (орендар) уклала договір оренди житла з [PERSON] (орендодавець), відповідно до якого орендодавець надав в тимчасове платне користування в якості житла орендарю та членам її сім`ї житлове приміщення, а саме половину приватного будинку під літерою «А» за адресою: [ADDRESS] . Разом із [PERSON] дане житлове приміщення займають також члени її сім`ї: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , 2009 року народження, син [PERSON] , 2011 року народження, дочка [PERSON] , 2014 року народження. Сім`я [PERSON] має статус багатодітної сім`ї. Іншу половину даного приватного будинку за адресою: [ADDRESS] займала інша власниця - [PERSON] . [PERSON] була пенсійного віку та мала інвалідність II групи, не працювала і перебувала у тяжкому матеріальному становищу, у зв`язку з чим була вимушена вести жебрацький спосіб житгя. Вона була одинокою, близьких родичів у неї не було, а якщо і були то вони не контактували з нею. У зв`язку з великими заборгованостями по сплаті комунальних платежів за постачання газу та електроенергії частина будинку, що належала [PERSON] , було відключена від газо та електропостачання. Крім того, дана частина будинку [PERSON] перебувала у жахливому стані в якому фактично неможливо було проживати, про що свідчать фотознімки долучені до позову. Сім`ї позивача [PERSON] стало шкода [PERSON] , що вона змушена вести такий спосіб життя, і забрали її до себе жити. Після цього [PERSON] та члени її сім`ї здружилися з [PERSON] , і остання почала також помагати сім`ї [PERSON] у побуті приготуванням, прибиранням, доглядом за дітьми тощо. Щовесни та влітку вони разом обробляли огород на території. Між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини як між дочкою та матір"ю. [PERSON] навіть почала довіряти [PERSON] водити та забирати своїх дітей до підготовчих гуртків та клубів, а згодом і до школи. Діти тепло відносились до [PERSON] , яку згодом називали своєю бабою. Таким чином, приблизно з 2014-15 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, за взаємною домовленістю мали взаємні права та обов`язки щодо ведення спільного господарства, виховання дітей тощо. Проте, [INFO] [PERSON] померла. Таким чином, заявник [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] .. Позивачем [PERSON] було встановлено, що 04.08.2021 року державним нотаріусом п`ятої Київської державної нотаріальної контори Наумовим H.H. за заявою іншого родича померлої [PERSON] - [PERSON] , було відкрито спадкову справу №530/2021. [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини до даного державного нотаріуса, проте 08.09.21 року отримала від нього лист про неможливість видати Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не підтвердженням фактів спільного проживання однією сім`єю з спадкодавцем. Таким чином, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини підтверджується наступними доказами: договором оренди житла від 02.11.2014 року, відповідно до якого [PERSON] орендувала частину приватного будинку де також жила [PERSON] ; актом від 19.08.2021 року, завіреного директором КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва», згідно якого в приватному будинку [ADDRESS] [PERSON] проживала однією сім`єю з позивачем та членами її сім`ї; відповіддю на адвокатський запит з школи № [NUMBER] в м. Києві, згідно якого [PERSON] приводила та забирала з школи учнів [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми позивача; попередженнями про відключення від електро, водо, газопостачання за борги перед постачальниками відповідних послуг; Фототаблицями, відповідно до яких відображено неналежні умови для проживання в частині будинку, що належала [PERSON] ; показами свідків. Відповідно до Розпорядження Святошинського районного суду м. Києва № 104 від 06.06.2023 р., у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді, зазначене вище цивільне провадження шляхом повторного автоматичного розподілу було передано у провадження судді Шум Л.М. Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04.10.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Ярмоленко Г.В. позов підтримали та просили суд його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Кармазіна О.О. просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач є двоюрідним братом [PERSON] , з якою все життя підтримував родинні стосунки та опікувався нею та її родиною. [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . Позивач на підставі договору оренди від 02.11.2014 року проживала за адресою [ADDRESS] . Даний будинок був розподілений на 2 сім`ї, має різні входи, всі комунікації та фактично має навіть іншу нумерацію. [PERSON] ніколи не проживала однією сім`єю з позивачем. Якщо вони і мали стосунки, то виключно, як сусіди. [PERSON] хоч і мала інвалідність але була абсолютно самостійною та не потребувала стороннього догляду. Відповідач неодноразово пропонував різні варіанти поліпшення побутових умов, однак [PERSON] наодріз відмовлялась від будь - яких змін. Вона категорично не хотіла змінювати місце проживання, адже проживала у власному будинку, у якому проживала з дитинства, який залишився їй у спадок від батьків, мала домашніх тварин та вважала що їй буде краще саме в своєму будинку. Відповідач матеріально підтримував [PERSON] та її матір- [PERSON] , яка померла в 2011 році. Його сестра часто приїздила до нього за продуктами для себе та для домашніх тварин, саме відповідач, протягом багатьох років, сплачував рахунки за комунальні послуги.? Всі витрати по похованню матері [PERSON] взяв на себе відповідач. Окрім того, всі витрати по [PERSON] також займалась сім"я відповідача. Більш того, остання похована в сімейному склепі відповідача. Жоден з наданих позивачем доказів не підтверджує факт спільного проживання. З огляду на те, що позивач та [PERSON] фактично проживали в одномубудинку, позивач намагається створити хибне враження, що останні проживали однією сімєю, проте, це не відповідає дійсності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] в м. Київі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , місце державної реєстрації: Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 3611. Судом встановлено, що в П"ятій Київській державній нотаріальній конторі 04.08.2021року було відкрито спадкову справу № 02-14 після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла, [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] подала заяву державному нотаріусу П"ятої Київської державної нотаріальної контори Наумову В.В. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова державного нотаріуса була обумовлена тим, що для одержання права на спадкування за законом, [PERSON] не надала документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що доводи позивачки щодо спільного її проживання із [PERSON] , тобто, як постійного проживання однією сім`єю не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому, не підлягають задоволенню. Не підтверджують факт проживання однією сім`єю показання свідків, на думуку суду, не надали суду переконливих фактів про те, що, позивачка та [PERSON] проживали однією сім`єю, а, скоріш, розповіли про добросусідські відносини, які існували між двома сусідами. Так, допитана у судовому засіданні свідок позивача [PERSON] , у якої позивач орендувала частину будинку, повідомила суду що вона бачила [PERSON] у позивача, коли приїзжала забирати орендну плату раз на місяць, але, на питання представника відповідача у якій кімнаті з двох, зазначених у договорі оренди, де проживало 5 членів сім`ї позивача, проживала [PERSON] , де саме розміщалось ліжко, на якому вона спала, [PERSON] повідоміла що їй це не відомо. Також, вона не змогла повідомити факти, які б свідчили про ведення спільного господарства позивачем та [PERSON] , участі позивача у будь-яких витратах на утримання житла, спільній оплаті комунальних послуг, спільного відпочинку, тощо. Натомість, свідок [PERSON] спростувала факт спільного оброблення городу позивачем та [PERSON] , біля частини будинку позивача, про що заявляла на початку судового слухання позивач, так як заявила що городу біля будинку взагалі немає. Свідок [PERSON] , також, заявила що вона бачила у 2018 році що [PERSON] вела до школи дітей позивача, але, такий факт може свідчити суто про добросусідські відносини двох сусідів. Свідок [PERSON] , також, повідомила суду що [PERSON] була немічною, бідно вдягнутою, хворою жінкою похилого віку, якій позивач, навіть під час прийняття ванни, надавала допомогу . Натомість інший свідок позивача - керівник дитячого клубу [PERSON] спростувала свідчення [PERSON] та зазначила, що [PERSON] була активною, завжди гарно та модно вдягнутою. На питання представника Відповідача де знаходиться дитячий клуб, у який [PERSON] приводила дітей своїх сусідів, свідок [PERSON] зазначила адресу: [ADDRESS] . Таким чином відстань, яку мала подолати разом з дітьми Позивача [PERSON] , становить 2,5 кілометри в одну сторону, відповідно - 5 кілометрів в обидві. Наразі, свідчення двох свідків позивача кардинально протилежні, тому викликають сумнів у їх щирості. Третій свідок Позивача - [PERSON] теж не надала фактів, які б підтверджували спільного проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю протягом 5 років. Допитана у судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] , яка є донькою відповідача, пояснила що померла [PERSON] була двоюрідною сестрою її батька. Коли [PERSON] була дитиною, то вони часто бували в гостях у [PERSON] та її матері. В подальшому, родинні відносини більше підтримували батьки [PERSON] з [PERSON] та її мамою. Сім`я [PERSON] , а саме батьки [PERSON] , вона сама та її брат займались похованнням матері [PERSON] , а в подальшому і самої [PERSON] . Також, свідок пояснила що [PERSON] все життя проживала у своїй частині будинку, вона не була товариською, але дуже інтелігентною. Віддавала перевагу усамітненню, любила смачно готувати та читати книги. Умови її життя її влаштовували. Батьки пропонували їй переїхати до них у квартиру, але вона відмовлялась, тому що не хотіла покидати власний дім, до того ж мала двох собак. Щомісяця вона приїзжала до брата - відповідача у справі, який допомагав їй оплачувати рахунки та заборгованості, які інколи виникали у неї. Також, відповідач надавав їй допомогу продуктами харчування для неї та її тварин. Вона або сама забирала їх у відповідача, або він привозив їй їх додому. Крім того, вони обмінювались книгами, бо мали з дитинства багато спільних інтересів. Перебування позивача з [PERSON] у близьких стосунках не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю. Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц (провадження № 61-28377св18), із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18). Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка сплачувала розрахунки за спожиті комунальні послуги. Із наявних у матеріалах справи копій квитанцій вбачається, що така оплата здійснювалася від імені спадкодавця. Доказів того, що такі квитанції заповнювалися та сплачувалися саме позивачкою матеріали справи не містять. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю .

Outcome: dismissed