Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

16.09.2019 року Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частину у спільному майні та виплати її вартості (компенсації) в якому просить суд: - припинити право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податку - [NUMBER] , [ADDRESS] ) на 1/6 частку квартири [ADDRESS] ; -визнати право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податку - [NUMBER] , [ADDRESS] ); -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/6 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 94 790,00 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору дарування 5/6 частин квартири від 28.03.2019 року, посвідченого Льовушкіною С.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №680, 5/6 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , тобто позивачу по справі. Право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №9 від 27.02.2001року №3-916, що підтверджується інформаційною довідкою КВ-2019 №29486 від 30.07.2019 року, виданою КП «Київське бюро технічної інвентаризації». Квартира [ADDRESS] має наступні характеристики: кількість жилих кімнат - 2 (16,5 кв.м. та 8 кв.м.), загальна площа 41,6 кв.м., житлова площа 24,5 кв.м Однак між співвласниками виник спір щодо володіння, користування і розпорядження квартирою, що унеможливлює здійснення права спільної часткової власності за згодою обох співвласників. Згідно частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У зв`язку з цим Позивач бажає припинити право власності Відповідача на 1/6 частини спільної квартири в порядку ст. 365 ЦК України. Позивач вказує, що виділити в натурі Відповідачу 1/6 частини квартири не виявляється можливим, що підтверджується висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна б/н від 05.06.2019 року, складеного експертом з технічної інвентаризації Позніхіренко В.Л .. У зв"язку з чим позивач вважає, що оскільки частина квартири Відповідача у розмірі 1/6 від загальної площі квартири в 41,6 кв.м. становить 6,9 кв.м. і є незначною в порівнянні із часткою Позивача в 34,7 кв.м., а квартира має лише одну жилу кімнату (16,5 кв.м.), яка задовольнить норму жилої площі на одну особу, встановленої законодавством, що також свідчить про неможливість спільного користування нерухомим майном. Позивач також вважає, що припинення права власності Відповідача на 1/6 частки квартири не завдасть істотної шкоди інтересам Відповідача та членам її сім`ї, оскільки Відповідач у спірній квартирі не проживає, що підтверджується Актом від 12.09.2019; Відповідач має інше житло, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, у цій справі наявні в сукупності всі чотири умови, передбачені частиною 1 статті 365 ЦК України, за яких можливе припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказує, що Позивач зобов`язується внести вартість частки, право на яку припиняється, у розмірі 94 790,00 гри. на депозитний рахунок суду після відкриття провадження у справі Відповідно до Звіту про оцінку майна від 31.07.2019 року вартість 1/6 частини квартири становить 94 790,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.09.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва [PERSON]. Ухвалою суду від 24.09.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та виплати її вартості, та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про призначення судової оціночно-будівельної експертизи з метою з`ясування питань, необхідних для вирішення спору, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні два звіти про оцінку майна, які надані як позивачем так і відповідачем. Ухвалою суду від 24.09.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та виплати її вартості, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2021 р., призначено судово-будівельну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз м. Київ вул. Смоленська, 6. Постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2021 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишити без задоволення, а Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва - без змін. 29.04.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку зі звільненням у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 року судді [PERSON]. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.04.2024 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Букіній О.М. 06.11.2024 ухвалою суду підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 04.12.2024 о 12.30 год. 03.12.2024 року від представника відповідача - [PERSON] надійшло клопотання про визнання позову відповідачем. Просив слухати справу за відсутності відповідача та його представника. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності та просив позов задовольнити з урахуванням висновку судової експертизи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відстуності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статей 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таким чином, позов із вимогами про припинення права на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації вимагає обов`язкового внесення позивачем необхідної суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 5/6 частин квартири від 28.03.2019 року, посвідченого Льовушкіною С.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №680, 5/6 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] тобто позивачу. Право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №9 від 27.02.2001року №3-916, що підтверджується інформаційною довідкою КВ-2019 №29486 від 30.07.2019 року, виданою КП «Київське бюро технічної інвентаризації». Квартира [ADDRESS] має наступні характеристики: кількість жилих кімнат - 2 (16,5 кв.м. та 8 кв.м.), загальна площа 41,6 кв.м., житлова площа 24,5 кв.м Відповідно до частини 1 та 2 статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак між співвласниками виник спір щодо володіння, користування і розпорядження квартирою, що унеможливлює здійснення права спільної часткової власності за згодою обох співвласників. Згідно частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У зв`язку з цим Позивач бажає припинити право власності Відповідача на 1/6 частини спільної квартири в порядку ст. 365 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на часку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1.частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2.річ є неподільною; 3.спільне володіння і користування майном є неможливим; 4.таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна б/н від 05.06.2019 року, складеного експертом з технічної інвентаризації Позніхіренко В.Л. , визначено, що за технічними показниками 5/6 частини об`єкта не має окремого виходу та входу,а тому не може бути виділена в натурі, як окремої житлової квартири (кімнати). Статтею 47 ЖК УРСР передбачено, що норма жилої площі в Українській PCP встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Як свідчать матеріали справи між Позивачем і Відповідачем виник спір щодо володіння, користування і розпорядження квартирою, що унеможливлює спільне володіння і користування нерухомим майном. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеної, в тому числі, в постановах у справах від 16 січня 2012 року у справі №6-81цс11, від 2 липня 2014 у справі №6-68цс12 та від 24 лютого 2016 року у справі №6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року, від 18 липня 2019 року по справі №210/2236/15-ц, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Оцінюючи матеріали справи суд вважає, що припинення права власності Відповідача на 1/6 частки спірної квартири, узгоджується з приписами ст. 365 ЦК України та не призведе до порушення прав відповідача. Відповідно до частини 2 статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем попередньо було внесено на депозит суду 94 790,00 грн. відповідної грошової компенсації, що підтверджується квитанцією від 18.02.2020. Відповідно до абз. 3,4 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Відповідно до висновку експертів за результатами проведеної комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 18.04.2024 № 35872/21-42 ринкова вартість об`єкта дослідження, а саме житлової квартири [ADDRESS] становить 1684800,00грн., а вартість 1/6 частини нерухомого майна-квартири [ADDRESS] становить 280800,00грн. З вказаною оцінкою сторони погодилися, що свідчить додаткове внесення позивачем на депозит суду коштів, що відповідає ринковій вартості спірної квартири за висновком комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 18.04.2024 згідно платіжного доручення датованого 23.09.2024 у розмірі 186 010, 00 грн. та заява відповідача про визнання позову від 28.11.2024. Таким чином, позивачем у ході розгляду справи по суті було внесено на депозит суду загально грошову компенсацію вартості спірної частки у розмірі 280 800, 00 грн. Аналізуючи наявні у справі докази на відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 947, 90 грн., витрати по сплаті судової експертизи у розмірі 5 491, 52 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1860, 10 грн., оскільки ціна позову за висновком судової експертизи становить 280 800,00 грн. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 947, 90 грн., виходячи з ціни позову 94 790,00 грн.

Outcome: approved