Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] ,\~третя особа: Донецький\~обласний державний\~нотаріальний архів, в якому просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєсрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . З 2014 року м. Донецьк є окупованою територією, в зв`язку зі вторгненням Російської Федерації в Україну. Військовослужбовці рф та територіальні незаконні формування «лнр»/«днр» постійно обстрілювали місто і позивач був змушений виїхати з окупованої території при цьому втратив оригінали документів, зокрема правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу на вищезазначену квартиру. Відомості про право власності на квартиру внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно 06.08.2012 приватним нотарусом Швець Р.О. Донецького міського нотаріального округу. Позивач звертався до Донецького нотаріального архіву для отримання втраченого документу, однак відповідно до відповіді Донецького нотаріального архіву не можливо надати дублікат договору купівлі-продажу, оскільки документ на зберігання не передавався. Відсутність оригіналу договору купівлі-продажу квартири унеможливлює отримати компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Отже відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об?єктивні перешкоди для реалізації прав власника, тому позивач звертається до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовом надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] , відповідно до копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER] . Фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.06.2017 року за № 0000224966. Відповідно до\~копії договору\~купівлі-продажу\~ квартири\~від 06.08.2012,\~ та\~витягу з\~Державного реєстру\~правочинів №\~11665912, [PERSON] , [INFO] , на праві власності належить квартира [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. № 8471836 загальна площа квартири 47,9 кв.м., у тому числі з житловою площею 29,5 кв.м., посвідчено приватним нотаріусом Швець Р.О. Донецького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі р. № 7594. [PERSON] повідомлено, що отримати дублікат договору купівлі продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Швецом Р.О. не виявляється можливим, оскільки документи приватного нотаріуса на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів не передавалися, що підтверджується копією відповіді від 14.06.2024 за вих. № 270/01-12. Відсутність оригіналу договору купівлі-продажу квартири унеможливлює отримати компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини справи, те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved