Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву до Новояричівсської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що її чоловік [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке записано в реєстрову книгу під № 346 від 05.01.1990. Позивачка в підготовче судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 5. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке записано в реєстрову книгу під № 346 від 05.01.1990. Позивачка [PERSON] ,як встановлено в суді, є спадкоємцем за законом, яка вступила в оперативне управління майном померлого, що розцінюється ствердно, як прийняття нею спадщини. Заяви про відмову від прийняття спадщини не подавала. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до п. г ч.1 ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті чоловіка [PERSON] , але оформити своє право власності на спадкове майно не має можливості, порушене право позивачки підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved