Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

виклад позицій\~позивача: позивач [PERSON] , в інтересах його як неповнолітнього діє законний представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Залозецької селищної\~ради Тернопільського\~району Тернопільської\~області про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно\~в порядку\~спадкування за законом після померлого [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що неповнолітній [PERSON] є спадкоємцем майна та прийняв спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити, так як нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину, тому змушений звернутися для захисту своїх прав в суд. Заяви,\~клопотання учасників\~справи та\~інші процесуальні\~дії у\~справі. Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні. Судовий розгляд. Ухвалою судді від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із викликом сторін та призначено підготовче судове засідання на 22 листопада 2024 року. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає, позов визнає. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Досліджені докази. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~Залозецької селищної\~ради Тернопільського\~району Тернопільської\~області про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно\~в порядку\~спадкування за\~законом підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гає-Розтоцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №01. Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] . До складу спадкоємців за законом належить [PERSON] , який спадщину прийняв та [PERSON] дочка спадкодавця, яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, за змістом ст. 1217 Цивільного кодексу України. Статтею 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до вимог ст.1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 1\~ст. 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~1270\~Цивільного кодексу\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, що передбачено ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. У силу ч. 5 ст.\~1268\~Цивільного кодексу\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~1218\~Цивільного кодексу\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Вбачається, що в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись у Зборівську нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, позивачу не видано свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він не може пред`явити правовстановлюючого документу на право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документу, що підтверджує його право власності, тому позивач позбавлений можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши докази\~у справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає до\~задоволення приймаючи\~до уваги,\~що позивач\~є спадкоємцем\~майна згідно\~закону і\~прийняв спадщину,\~до нього\~правомірно перейшли\~права та\~обов`язки\~(спадщина)\~та інші\~особи не\~претендують на\~спадок. Крім цього, враховуючи те,\~що у\~позивача існують\~перешкоди для\~оформлення спадкових\~прав у\~нотаріальному порядку,\~тому суд\~вважає за\~можливе визнати\~за ним\~право власності\~на спадкове\~майно.\~З огляду\~на наведене,\~позов підлягає\~задоволенню.

Outcome: approved