Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Берегометської селищної ради Чернівецької області , треті особи, які не заявляють самостійних вимог : [PERSON] , [PERSON] , Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно . В позові вказував, [INFO] померла, [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 1,1463 га, кадастрові номера 7320555300:01:003:0121 та 7320555300:03:001:0484, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області Зазначений державний акт втрачений. Згідно довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1330 від 08.05.2024 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із нею був зареєстрований: чоловік - [PERSON] , 1924 р.н. Спадкоємцями за законом є: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , інші відомості у виконавчому комітеті селищної ради відсутні. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був чоловік - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на земельні ділянки. [INFO] помер, [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 1,1463 га, кадастрові номера 7320555300:01:003:0121 та 7320555300:03:001:0484, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, яку померлий прийняв після смерті дружини, але не оформив своїх спадкових прав. На день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із ним ніхто не проживав. Спадкоємцями за законом є: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , інші відомості у виконавчому комітеті селищної ради відсутні (копія додається). Спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] спадщину після своїх батьків в установлений законом строк після їх смерті не прийняли та не претендують, до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви до прийняття спадщини звертатися не будуть, також не заперечують щодо спадкування після їх смерті та видачі свідоцтв про право на спадщину на ім`я - [PERSON] , [PERSON] також є спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків однак, [INFO] він помер. Позивач є онуком померлому [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1166 від 12.09.2024 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в управління спадковим майном вступив внук, [PERSON] , який проживав разом із померлим [PERSON] у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] , вів спільне господарство з покійним дідусем, займався проведенням ремонту спадкового будинку та обробітком земельної ділянки. Позивач, як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Міхно С.О. із заявою на предмет видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №287/02-14 від 24.05.2024 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , який є спадкоємцем дружини - [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав, а саме на земельні ділянки: - площею 0,0688 га, кадастровий номер 7320555300:01:003:0121, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області; - площею 1,0775 га, кадастровий номер 7320555300:03:001:0484, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Просить встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на земельні ділянки загальною площею 1,1463 га, кадастрові номера 7320555300:01:003:0121 та 7320555300:03:001:0484, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. В адресованому суду клопотанні позов підтримала просила його задовольнити та розглядати справу у їх з позивачем відсутність. Представник Берегометської селищної ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в адресованих суду заявах не заперечують, щодо задоволення позову та просять справу розглядати у їх відсутність. Представник Головного управління Держгеокадастру України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. В клопотанні адресованому суду просить справу розглядати у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] померла, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області серії [NUMBER] від 03.04.2007 року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 1,1463 га, кадастрові номера 7320555300:01:003:0121 та 7320555300:03:001:0484, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, який виданий Вижницьким районним відділом земельних ресурсів серії ЧВ №041902 від 10.10.2003 року Зазначений державний акт втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті Вижницькі обрії» №33 (8660) від 15.08.2024 року, про його втрату. Згідно довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1330 від 08.05.2024 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із нею був зареєстрований: чоловік - [PERSON] , 1924 р.н. Спадкоємцями за законом є: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , інші відомості у виконавчому комітеті селищної ради відсутні . Спадкоємцем після смерті [PERSON] був чоловік - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області серії [NUMBER] від 07.05.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок загальною площею 1,1463 га, кадастрові номера 7320555300:01:003:0121 та 7320555300:03:001:0484, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, яку померлий прийняв після смерті дружини, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1331 від 08.05.2024 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із ним ніхто не проживав. Спадкоємцями за законом є: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , інші відомості у виконавчому комітеті селищної ради відсутні. Спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] , та [PERSON] , відмовились від спадщини та на неї не претендують , що підтверджуються копіями власноручно написаних заяв. [PERSON] також був спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків однак, [INFO] він помер. Позивач є онуком померлому [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1166 від 12.09.2024 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в правління спадковим майном вступив внук, [PERSON] , який проживав разом із померлим [PERSON] у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] , вів спільне господарство з покійним дідусем, займався проведенням ремонту спадкового будинку та обробітком земельної ділянки. Однак не дивлячись на те, що спадщину прийняв своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №287/02-14 від 24.05.2024 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , який є спадкоємцем дружини - [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав, а саме на земельні ділянки: - площею 0,0688 га, кадастровий номер 7320555300:01:003:0121, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області; - площею 1,0775 га, кадастровий номер 7320555300:03:001:0484, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. У п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved