Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та встановлення факту родинних відносин, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серії IV №054980, виданий 06.04.2000 року на підставі рішення 14 сесії XXIII скликання Благоєвської сільської Ради народних депутатів Іванівського району Одеської області від 14 грудня 1999 року №44 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 10,44 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Благоєвської сільської ради (на даний час Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - належав [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . З метою оформлення спадщини на майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] , звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до Суворівської державної нотаріальної контори у місті Одеса на підставі якої була відкрита спадкова справа. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 10,4437 гектарів, кадастровий номер 5121881000:01:001:0271, що розташована на території Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В усному порядку було повідомлено про наявність розбіжностей в написані прізвища, спадкодавця в документах, які підтверджують родинні відносини між померлою матір`ю та заявницею, та розбіжностями між написанням прізвища спадкодавця та власника земельної ділянки, рекомендовано звернутися до суду з питання встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від "07" листопада 2024 р. Залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] надала суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення вимог заяви, просить розглянути справу без її участі. Представник зацікавленої особи Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій не заперечували проти вимог заяви, просили розглянути справу без їх уасті. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №274. На підставі рішення 14 сесії XXIII скликання Благоєвської сільської Ради народних депутатів Іванівського району Одеської області від 14 грудня 1999 року №44 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 10,44 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Благоєвської сільської ради, ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №054980. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4 від 06.04. 2000 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень № 44820301 від 30.09.2015 року, земельна ділянка площею 10,44 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5121881000:01:001:027, дата реєстрації 06.04.2000 року, підстава виникнення права власності: Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №054980, належить [PERSON] . За довідкою Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області №311 від 13.03.2024 року, [PERSON] проживала разом з онукою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, складеного 04.04.2014 року [PERSON] , завіреного секретарем Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області Дучевою Є. Г., усе своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] . За свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 01.12.1963 року, одружились « [PERSON] » (мовою оригіналу) та « [PERSON] » (мовою оригіналу), прізвище нареченої змінено на « [PERSON] » (мовою оригіналу). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 1963 року, зафіксовано факт народження [INFO] « [PERSON] » (мовою оригіналу), в графі «Батько» вказано « [PERSON] » (мовою оригіналу), в графі мати « [PERSON] » (мовою оригіналу). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , « [PERSON] » (мовою оригіналу) уклала шлюб з « [PERSON] » (мовою оригіналу), та змінила прізвище на « [PERSON] » (мовою оригіналу). При ухваленні рішення суд виходить з такого. Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ч. 2ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст.294ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. У відповідності до вимог п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих в різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту, важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Тож, судом встановлено, що при видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №054980 від 06.04. 2000 року було допущено помилку в написанні прізвища [PERSON] , а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено невірно « [PERSON] » За таких обставин, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме для реалізації права на отримання спадщини, суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. Щодо встановлення факту родинних відносин. Стаття 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно усталеній судовій практиці, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку (п.1 ч.1 ст.293 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Беручи до уваги, що встановлення факту родинних відносин потрібно заявнику для подальшого оформлення спадкових прав, та іншим шляхом, ніж звернення до суду з даною заявою остання не може підтвердити таку обставину, а з матеріалів справи дійсно встановлений факт родинних відносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідності її задоволення. У ч. 7 ст. 294 ЦПК України зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved