Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом також - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), в якому просила суд, -стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , щомісячно, починаючи з березня 2024 року і до їх повноліття у розмірі на двох дітей 1/3 частини від доходів відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач у позовній заяві зазначає, що: з 18.06.2011 сторони були у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилися спільні діти, 2012 та 2014 років народження; з березня 2024 року відповідач проживає окремо, між сторонами фактично припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства; відповідач не надає матеріальну допомогу на дітей, неналежно виконує батьківські обов`язки; діти перебувають на утримані позивача, тому остання просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до їх повноліття. Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. 05.12.2024 відповідач надав суду заяву про долучення документів до матеріалів справи, а саме: довідку про розмір його заробітної плати, копії банківських квитанцій про здійснення переказів грошових коштів на карткові рахунки позивача та дітей, копії чеків про оплату товарів. Процесуальні дії у справі 07.10.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 14.10.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Сторони належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи. Фактичні обставини справи встановлені судом З 18.06.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.09.2024 у справі №752/16730/24, яке набрало законної сили 21.10.2024. У шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 20.01.2012) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.05.2014). У позовній заяві позивач стверджує, що вона та діти зареєстровані та проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Спору з відповідачем про місце проживання дітей не має. На підставі наданої відповідачем довідки ТОВ «Стиль-Автосервіс» від 02.12.2024 (вих.№02/12) суд встановив, що [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді автослюсаря, його дохід за період з 10.05.2024 по 30.11.2024 становив 53 565,22 гривень. Відповідач надав суду копії банківських квитанцій про здійснення переказів грошових коштів на карткові рахунки позивача та дітей, копії чеків про оплату товарів. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Конституційним правом неповнолітньої дитини, закріпленим статтею 51 Конституції України є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Крім того, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачено статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначено статтею 181 СК України. З аналізу вказаної норми слідує, що у випадку відсутності спору батьки самостійно за взаємною домовленістю між собою визначають способи (зокрема, розмір, порядок та форму) надання утримання своїм неповнолітнім дітям. Сімейне законодавство виходить із того, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, відносини між якими регулюються нормами СК, вправі врегулювати свої відносини за усною домовленістю або договором, якщо це не буде суперечити вимогам СК, інших законів та моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 9 СК України). При цьому, домовленість між батьками дитини про виконання ними їх обов`язку щодо утримання дитини може міститися у договорі, умови якого, у тому числі щодо розміру аліментів, строків їх присудження та виплати, не повинні порушувати права дитини, встановлені СК. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку, відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якою проживає дитина. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Наведене узгоджується і з роз`ясненнями наведеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз вказаних правових норм та роз`яснень свідчить про те, що задоволення позову про стягнення аліментів у судовому порядку є можливим лише у випадку відсутності добровільної домовленості про сплату аліментів між батьками дитини та ненадання дитині утримання. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18.06.2011, відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 586 був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13.09.2024 у справі №752/16730/24, яке набрало законної сили 21.10.2024. Будь-якої домовленості про сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] між сторонами не досягнуто. Жодна із сторін не надала до суду доказів досягнення такої домовленості. Відповідач надав до суду копії квитанцій про перерахування грошових коштів на карткові рахунки позивача та дітей за період з квітня 2024 по листопад 2024 водночас відповідач не надав жодних пояснень щодо призначення цих платежів. Матеріали справи також містять надані відповідачем копії касових чеків щодо придбання одягу, самокату EXPLORE MAJOR та роздруківку замовлення в інтернет-магазині планшету Xiaomi Redmi Pad 8/256. Водночас доказів або пояснень відповідача про те, що ці речі були придбані ним саме для потреб його дітей до суду не надані. Наявна в матеріалах справи копія паспорту (посібник з експлуатації) велосипеда CORSO AMG (дата продажу 08.05.2024) не містить належної доказової інформації щодо того хто і для кого придбав вказаний велосипед. Водночас суд звертає увагу на положення статті 185 СК України згідно частини першої якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, придбання одягу та інших речей для потреб дитини є обов`язком батьків і не впливають на призначення аліментів. Стосовно встановлення місця проживання дітей саме з позивачем суд зазначає, що відповідач будучи обізнаним про розгляд справи про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , подав до суду копії документів про розмір своїх доходів та розмір грошових коштів, що були перераховані на їх утримання та водночас не надав до суду жодних заперечень того, що діти проживають саме із позивачем - [PERSON] . Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини другої статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів визначається з огляду на фактор кількості дітей й становить: на одну дитину - від суми доходу; на двох дітей - 1/3 від суми доходу; на трьох і більше дітей - від суми доходу. Позивач звернулася до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , щомісячно, починаючи з березня 2024 року і до їх повноліття у розмірі 1/3 частини від доходів відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вказує, що згідно частини першої статті 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною другою статті 191 ЦПК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач не подала до суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини від доходів відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред`явлення позову. Суд враховує, що позивач звернулася до суду із позовом 18.09.2024, а тому стягувати аліменти з відповідача слід саме з 18.09.2024, а від так позовна заява підлягає частковому задоволенню. Суд роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати На підставі пункту 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial