Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Представник заявника адвокат Гнатюк Г.І., яка діє на підставі довіреності від 30.05.2024, звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин та визнати, що заявниця є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Черкаси. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина. Заявниця є донькою померлої, але не може оформити спадщину після смерті своєї матері, оскільки у різних документах по батькові померлої записано по-різному, зокрема у свідоцтві про народження заявниці по батькові її матері зазначено як « [PERSON] », тоді як в інших документах, що підтверджують зміну імені померлої у зв`язку з укладанням шлюбів, її по батькові значиться, як « [PERSON] » та як « [PERSON] ». Розбіжність у написанні по батькові померлої [PERSON] зумовила необхідність встановлення факту родинних відносин в судовому порядку. 27.09.2024 судом відкрито провадження у справі. За клопотанням заявниці та її представника 22.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у приватного нотаріуса Висоцької С.І. належним чином оформлену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання відповідної ухвали 14.11.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №19/2022, заведеної після смерті [PERSON] . Від приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Висоцької С.І. на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути справу без її участі. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги заяви та наполягали на їх задоволенні. Представник заявниці додатково пояснила, що перетворення по батькові померлої вірогідніше з усього відбулось під час вчинення реєстраційних дій органами державної реєстрації актів цивільного стану при реєстрації актів про укладання/розірвання шлюбів щодо померлої [PERSON] , проте на теперішній час неможливо відстежити документально факт зміни по батькові померлої, оскільки відсутні документи щодо факту її народження та оригінали документів щодо укладання/розірвання її першого шлюбу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що товаришує з заявницею з 1988 року, оскільки вони разом працювали. Зазначила, що вона неодноразово разом з заявницею завітала у гості до матері заявниці, а тому знає, що [PERSON] є матір`ю заявниці. Свідок [PERSON] пояснила, що знає заявницю понад 25 років, оскільки вони були колегами по роботі. Внаслідок гарних відносин з заявницею свідок знала і її матір, якою є померла [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши надані заявником письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно паспорту громадянина України (ID картка) № [NUMBER] , виданого 24.02.2017 органом №7110, заявниця [PERSON] , народилась [INFO] у с. Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області /а.с. 7/ Прізвище заявниці при народженні було [PERSON] , що підтверджується відомостями про укладання/розірвання нею шлюбу та зміну прізвища /а.с. 56-59/. Відповідно до відомостей з актового запису про народження заявниці її батьками зареєстровані наступні особи: батько [PERSON] , [INFO] ; мати [PERSON] , [INFO] /а.с. 9, 83-85/. Відповідно до наявних у матеріалах справи свідоцтв, що видані органами державної реєстрації актів цивільного стану, а також згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу у реєстрі наявна наступна інформація: 1)14.01.1960 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і після реєстрації шлюбу дружина іменується прізвищем [PERSON] . Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.1986 /а.с. 17/; 2)12.02.1994 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка народилась [INFO] у с. Кам`янка Апостоловського району Дніпропетровської області, і після реєстрації шлюбу дружина іменується прізвищем [PERSON] /а.с. 13, 81/. Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.1986 №2-770/86 судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . В той же час у вступній частині такого рішення суду зазначено, що відповідна цивільна справа розглядалась за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу /а.с. 80/. Відповідно до листа Державного архіву Дніпропетровської області від 11.07.2024 в Державному архівів відсутні книги реєстрації актів цивільного стану Апостолівського району за період 1941-1942 роки, оскільки такі книги не передавались на зберігання до держархіву у зв`язку з військовими подіями під час ІІ Світової війни /а.с. 15/. Відповідно до листа Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2024 за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період з 01.01.1945 по 30.07.2024 по поновленій державній реєстрації актового запису про народження щодо [PERSON] , [INFO] , не виявлено /а.с. 16/. Згідно трудової книжки [PERSON] , 1941р.н., яка видана 12.02.1968, первісне прізвище працівника було « [PERSON] » і змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 12.02.1994 /а.с.12/. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.11.1996 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, громадянка [PERSON] народилась [INFO] у с. Кам`янка Апостоловського району Дніпропетровської області /а.с. 31-32/. Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] у м. Черкаси померла [PERSON] , яка народилась [INFO] у с. Кам`янка Апостоловського району Дніпропетровської області /а.с. 14/. Після смерті [PERSON] за заявою заявниці від 27.07.2022 у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Висоцької С.І. було заведено спадкову справу №19/2022. За матеріалами спадкової справи судом встановлено, що [PERSON] за період життя чотири рази складала заповіти (13.05.2003, 24.06.2004, 30.05.2012, 29.09.2012), відповідно до яких заповідала своє майно [PERSON] , [INFO] . В той же час [PERSON] склала заяву від 13.05.2024 відповідно до якої зазначила, що відмовляється від спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видано [PERSON] , [INFO] , яка є донькою померлої. Відомості про інших спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні /а.с. 46-77/. Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] /а.с. 73-77/. Таким чином документально підтверджується, що заявниця та [PERSON] є рідними сестрами. На теперішній час [PERSON] не може прийняти спадщину після смерті [PERSON] , оскільки факт родинних відносин не підтверджується належним чином через відсутність відомостей про переміну [PERSON] її по батькові на « [PERSON] », що перешкоджає заявниці реалізувати її право на отримання спадщини після смерті [PERSON] . Надаючи оцінку доводам заявника та встановленим обставинам справи суд виходить з наступного. За змістом ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (а. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для реалізації права на спадкування спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Таким чином, для реалізації права на спадкування за законом на підставі споріднення спадкоємці зобов`язані підтвердити факт родинних відносин із спадкодавцем документом, який містить відомості з акту цивільного стану, що зареєстрований у встановленому законом порядку. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що заявниця не має можливості підтвердити факт свого споріднення з померлою [PERSON] належними документами через відсутність відомостей про переміну [PERSON] її по батькові на « [PERSON] ». До того ж в актовому записі про народження заявниці зазначено, що її мати [PERSON] народилась [INFO] , тоді як дата народження померлої [PERSON] [INFO] . За таких обставин підтвердження факту родинних відносин між заявницею та померлою [PERSON] можливе лише в судовому порядку з доказуванням його існування в загальному порядку. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами та показаннями свідків. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини і громадянина, суд оцінює докази згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки «таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів» (справа «Бочаров проти України» рішення від 17 березня 2011 року, заява № 21037/05, §45; «Федорченко та Лозенко проти України», рішення від 20 вересня 2012 року, заява № 387/03, §53). Судом встановлено, що документи, які були предметом судового розгляду, були складені різними установами, в різний час і різними мовами (російською, українською). При цьому реєстрація актових записів щодо народження заявниці, укладання та розірвання шлюбу між її батьками здійснювалось за часів входження Української Республіки до складу СРСР. Натомість реєстрація актових записів цивільного стану щодо реєстрації шлюбу та отримання паспорту громадянина України щодо [PERSON] відбувалось в період після створення самостійної незалежної держави Україна. [PERSON] народилась у 1941 році, тобто під час ІІ Світової війни, внаслідок чого в Державному архіві відсутні документи, які є першоджерелом реєстрації актових записів про народження того часу, що унеможливлює дослідження інформації про дату та місце народження такої особи. Таким чином обставини, які мають значення для встановлення та відстеження родинного зв`язку між заявницею та її матір`ю, відбувались в період складних суспільно-політичних подій історичного розвитку, що мали місце на території України в період ІІ Світової війни та в період перебудови та розпаду Радянського Союзу. В той же час системний аналіз наявних у наданих суду для дослідження документах відомостей, що стосуються [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а також пояснень свідків та встановлених судом обставин життя таких осіб свідчить, що існує достатньо відомостей на підтвердження того факту, що такі особи мали рівень спорідненості як донька та матір. При цьому суд звертає увагу, що навіть вказівка в актовому записі про народження [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), що її мати має дату народження « [INFO] » не спростовує правильності та об`єктивності висновків суду, з урахуванням того, що при первинній реєстрації вік матері визначався за вказівкою повних років «минуло 21 років», а вказівка на точну дату народження була зроблена внаслідок внесення змін до реєстраційного запису. Натомість співвідношення інших даних у досліджених судом документах свідчить про те, що матір`ю заявниці була [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За таких обставин суд доходить висновку про доведення існування факту родинних відносин між [PERSON] , яка народилась [INFO] і померла [INFO] , та заявницею, як між матір`ю та донькою, оскільки такий факт доведений заявником перед судом і у суду не виникає ніяких сумнівів з приводу правомірності та об`єктивності відповідного факту родинних відносин, а задоволення вимог заявника сприятиме підтриманню публічного порядку в суспільстві та усуненню оспорюваності законних прав та інтересів заявника. Тож заявлені заявником вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved