Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Калмикова Л.К., звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Харківської міської ради, відповідно до якого просить визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті дідуся - [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є єдиним онуком померлого [PERSON] та єдиним спадкоємцем за правом представлення за своїм померлим батьком [PERSON] , який був єдиним сином померлого [PERSON] . [PERSON] (дід позивача) з 12.03.1961 року по 23.03.2020 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (баба позивача). [INFO] померла [PERSON] (баба позивача). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача). Після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира [ADDRESS] (п`ять Г), загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 27, 0 кв.м. [PERSON] придбав дану квартиру в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] 23.03.2020 року, її чоловік, тобто дід позивача, автоматично набув права на успадкування її частки квартири. Це відбулося внаслідок того, що він постійно проживав разом з нею, не заперечував проти прийняття спадщини та не відмовився від неї в установлений законодавством термін. Незважаючи на те, що правовстановлюючі документи ним офіційно не були оформлені, він вважається фактичним спадкоємцем та власником квартири. Водночас, їхній син [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті матері не був зареєстрований за її адресою і не подавав жодної заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренка В.П. в межах встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого діда, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка є двокімнатною, загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 27, 0 кв.м., якою спадкодавець володів на праві спільної сумісної власності подружжя. Однак, 15 червня 2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренка В.П виніс постанову № 67/02-31 про відмову у вчинені нотаріальних дій у зв`язку із відсутністю документів, які дозволяють встановити правовий режим майна та розмір часток у квартирі, що належали спадкодавцеві [PERSON] та його дружині, [PERSON] , що унеможливлює безспірне підтвердження спадкових прав позивача без ризику порушення вимог чинного законодавства, зокрема через відсутність відповідних правовстановлюючих документів та чітких даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 383047960. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (п`ять Г), загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 27, 0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті свого діда - [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2024 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Калмикової Л.К. про витребування доказів. 08.08.2024 до суду із Першої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшов лист №1040/01-16 від 01.08.2024 (а.с.63). Ухвалою суду від 04.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про проведення судового засідання на його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивача - адвокат Калмикова Л.К. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач Харківська міська рада у судове засідання не прибула, про дату та час повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що з 12.03.1961 по 23.03.2020 року дід позивача [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з бабою позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] від 01.03. 1961 року (а.с.20). В період шлюбу дід [PERSON] та баби [PERSON] народився син - [PERSON] (батько позивача), [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 01.02.1961 року (а.с.17). У період зареєстрованого шлюбу із [PERSON] дід позивача [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівля - продажу від 27.05.1992 року (а.с.21). [INFO] народився онук [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , син [PERSON] . Цей факт підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.11.1983 року (а.с.16). [INFO] померла баба позивача [PERSON] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 4438 (а.с.22). [INFO] помер батько позивача [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON] ), про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 9944 (а.с.23). Після смерті [PERSON] (баба позивача) залишилося спадкове майно: частка квартири [ADDRESS] . Оскільки на момент смерті своєї матері [PERSON] (батько позивача) не був зареєстрований за однією адресою з нею і не звертався із заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] (дід позивача) постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини (на день смерті), то, відповідно до ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Водночас протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини, проте за життя не оформив своїх спадкових прав і не отримав правовстановлюючого документа, тобто фактичним власником квартири став дід позивача [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що позивач, [PERSON] , звертався до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренка В.П. у межах встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого діда [PERSON] . Проте 15.06.2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Назаренко В.П. виніс постанову № 67/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документів, що дозволяють встановити правовий режим майна та визначити розмір часток у квартирі, які належали спадкодавцю [PERSON] та його дружині [PERSON] (а.с.28-30). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків. Згідно положень ст. 16 Закону України «Про власність» (що діяв на момент укладення договору купівлі - продажу квартири та втратив чинність на підставі ЗУ № 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007) майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (який був чинним до 01 січня 2004 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що 27.05.1992 року був укладений Договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] (покупець - дід позивача [PERSON] ). Стороною вказаного договору був дід позивача. Дана квартира була зареєстрована в повному обсязі за дідом позивача на праві приватної власності, що підтверджується довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 08.03.2024 року № 1144318. Оскільки квартира була придбана дідом позивача у зареєстрованому шлюбі, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, за загальним правилом по 1\\2 кожному з подружжя. Після смерті баби позивача частка вищевказаної квартири, яка належала їй, була успадкована її чоловіком - дідом позивача, оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з нею, протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від спадщини, а відтак вважається таким, що прийняв спадщину, проте за життя не оформив своїх спадкових прав і не отримав правовстановлюючого документа, тобто фактичним власником квартири став дід позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Outcome: approved