Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

позивач АТ «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.02.2021 у розмірі 31\~743,55 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.02.2021 відповідач [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Крім того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитним договір. Таким чином, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. В свою чергу, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, у останньої станом на 11.07.2024 утворилась заборгованість у розмірі 31\~743,55 грн., з яких: 22\~487,70 грн. заборгованість за кредитом, 9\~255,85 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. штрафи, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України). При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається такою, якій вручено судове рішення. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровувала. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України, ч. 1\~ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 15.02.2021 між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-банку (надалі Анкета-заява). Підписанням Анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що така разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами про надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Згідно з довідкою АТ «А-Банк» [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строк дії до жовтня 2027 року. З довідки за лімітами АТ «А-Банк» вбачається, що 15.02.2021 [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 12\~000,00 грн., після чого з 15.02.2021 до 13.07.2021 такий збільшувався до 23\~000,00 грн., 29.10.2023 зменшився до 22\~487,70 грн., а 29.10.2023 збільшився до 22\~500,00 грн. З наведеного слідує, що позивач АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. Водночас, відповідач, використовуючи кредитну картку, взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконувала, про що свідчить надана позивачем виписка по картці. Підписана позивачем Анкета-заява від 15.02.2021 та виписка з особового рахунку відповідача у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку очевидності здійснення операцій саме відповідачем, а тому відповідно до наданого позивачем розрахунку, у [PERSON] станом на 11.07.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22\~487,70 грн., яка підлягає стягненню. Будь-яких доказів, які б спростовували наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, а також доказів виконання зобов`язань, відповідачем не надано, а відтак суд приймає такий до уваги як належний доказ розміру наявної заборгованості. Разом з тим, при вирішенні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 9\~255,85 грн., суд зважає на наступне. Відповідно до доводів позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, покликається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємної частини кредитного договору. Крім того, позивач звертає увагу, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ознайомилася та розуміла відповідач, погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-банку від 15.02.2021, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови і правила надання банківських послуг самостійно розміщуються позивачем на сайті, неодноразово змінювалися і неможливо перевірити редакцію таких на час укладення наведеного вище кредитного договору. Вказане відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, підписана відповідачем анкета-заява не містить положень про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору про надання банківських послуг. Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Окрім цього, у паспорті міститься посилання на те, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 01.07.2021, в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 11.07.2024. Тобто, період дії умов паспорту є меншим, ніж той, за який позивач просить стягнути заборгованість. Враховуючи наведене, інформація, що міститься у паспорті споживчого кредиту, не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем заборгованості за відсотками у розмірі 9\~255,85 грн., у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~145 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 11, 16, 204, 207, 525, 526, 610, 626, 628, 629, 1050, 1054, 1066 ЦК України,

Outcome: partial