Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.09.2024 року до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток та визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві вказували на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, одним з яких є земельна ділянка, загальною площею 0,0923 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Дана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить двом співвласникам, а саме: померлому [PERSON] , спадкоємцями якого є вони та [PERSON] . 15 січня 2024 року та 29 січня 2024 року ними було подано заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В., якою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, 23.09.2024 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну їм частку у праві власності на вищезазначене майно, посилаючись на те, що з поданих правовстановлюючих документів на спірне майно спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності на землю не визначив. В зв`язку з чим просили визнати за кожною з них право власності по 1/4 частці земельної ділянки, загальною площею 0,0923 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером: 5310136400:14:003:0325, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~01.10.2024 року судом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, про що постановлено відповідну ухвалу. \~ \~ \~ \~01.11.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. В зустрічному позові вказувала на те, що вона, а також [PERSON] є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,093 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером: 5310136400:14:003:0325. Частка кожного із них в даному майні не виділена. В зв`язку з чим, вона просить суд виділити їй частку із майна, що є у спільній сумісній власності та визнати за нею право на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0923 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером: 5310136400:14:003:0325. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.11.2024 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності до провадження та вирішено розгляд справи поводити разом з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток та визнання права власності в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Цього ж дня, судом винесено ухвалу, якою закрито підготовче провадження за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток та визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.11.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачі за первісним позовом, відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Щодо задоволення зустрічної позовної заяви не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, що ж до їх задоволення не заперечує, та просить задовольнити її зустрічний позов в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Полтавського МНО Якименко О.В. в судове засідання не з`явився, попередня надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2024 року. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, одним з яких є земельна ділянка, загальною площею 0,0923 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 026733, виданого Управління Держкомзему у м. Полтаві від 29.08.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №531010001002629. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 5310136400:14:003:0325. Як вбачається з вище зазначеного державного акту, вказана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить двом співвласникам, а саме: померлому [PERSON] , спадкоємцями якого є [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що 15 січня 2024 року та 29 січня 2024 року [PERSON] та [PERSON] було подано заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В. та відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку нотаріусом в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2024 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну позивачем частку у праві власності на вищезазначене майно, посилаючись на те, що з поданих правовстановлюючих документів на спірне майно спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності на землю не визначив. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.09.2024 року, посвідчених приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименком О.В. за реєстровим №4214, №4215 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/4 (одній четвертій) частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що розташований на вищевказаній земельній ділянці, після померлого [PERSON] . Судом встановлено, що розмір часток у вищевказаних земельних ділянках на час розгляду справи не визначено. Відповідно до ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, ч. 2 ст. 369ЦК України). За правилами ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст.\~361\~ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370\~ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.\~89\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1 ст. 87 ЗК України). За нормами ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до положень статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226\~ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з п."г" ч.1 ст.81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). На даний час сторони позбавлені можливості оформити спадщину на земельну ділянку у зв`язку з відмовою нотаріуса. За змістом ст.392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє сторін по справі можливості належним чином оформити свої права на вищезазначену земельну ділянку та вільно нею користуватися та розпоряджатися За таких умов, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення первісного позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток та визнання права власності в порядку спадкування, а також зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Outcome: approved