Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» 07.12.2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 34562,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що ТОВ «Фірма Наш Дом» забезпечує житлово-комунальними послугами будинок [ADDRESS] , а відтак і квартиру [ADDRESS] в даному будинку, яка належить відповідачу [PERSON] . Відповідач протягом періоду з 01.01.2022 року по 31.10.2023 року оплату за отримані житлово-комунальні послуги не вносить, однак фактично їх отримує. Загальна сума заборгованості складає 34562,00 грн. Ухвалою суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. До суду надійшло клопотання позивача про відкриття провадження по справі з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою суду від 03 січня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 червня 2024 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що з 23 жовтня 2020 року він не має у власності майна за адресою, якою виникла заборгованість, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 25 червня 2024 року до суду надійшла заява відповідача, в якій останній просив про проведення судового засідання, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку: Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦП України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 30.11.2011, двосекційний житловий будинок з вбудованими приміщеннями рекреаційного призначення та дворівневим підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] було передано забудовником на баланс експлуатуючої організації - ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ». Основним видом діяльності ТОВ «Фірма «НАШ ДОМ», згідно відомостей зазначених у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що передбачає діяльність з надання житлово-комунальних послуг. Тобто, з моменту прийняття будинку на баланс ТОВ «Фірма Наш Дом» є підприємством, яке надає житлово-комунальні послуги у зазначеному будинку. ТОВ «Фірма Наш Дом» забезпечує житлово-комунальними послугами, зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої зобов`язання виконував належним чином та у повному обсязі. Проте, посилаючись на те, що в період 01.01.2022 року по 31.10.2023 року були надані житлово-комунальні послуги, але вартість їх не сплачена користувачем, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 34562,00 гривень, звернувся до суду з даним позовом. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, у тому числі Законом України від 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами і доповненнями) "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон № 2189-VIII), що набрав чинності з 01.05.2019 р. Відповідно до п. 6, 8, 12, 13 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.ч.1, 2 та ч. 3\~ст.10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 вищезазначеного Закону, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.67, 68\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором бо законом. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 6, 8, 12, 13 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Згідно зі ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За приписами пункту 29 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712 плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Позивач, звертаючись з даним позовом та посилаючись на існування заборгованості за оплату наданих житлово-комунальні послуги в квартиру [ADDRESS] , власником квартири вказує відповідача, на якого відкритий особовий рахунок [NUMBER] . Проте, згідно з відповіддю № 796302 від 19.09.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач [PERSON] не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з 23.10.2020 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є інша особа, а не відповідач. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6 частини 1\~статті 1 Закону України від 09.11.2017 року «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна. Пунктом 2 ч.1 ст.5 закону визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч.2 ст.7 закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно до ч.3 ст.9 закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.10 ч.1\~ст.7 Закону України від 14.05.2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Приймаючи до уваги, що відповідач з 23.10.2020 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] не є і не зареєстрований в ній, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 34562 грн. 00 коп., а також витрат на правову допомогу, витрат на сплату судового збору, так як позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє позивачеві в задоволенні позовних вимог. Зважаючи вимоги\~ст.141 ЦПК України, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи вимоги ч.1\~ст.81 ЦПК України, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, відповідно до положень 76-79\~ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, суд відмовляє в їх задоволенні у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed