Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач Великоберезовицька селищна рада, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , яку відмовилася забирати додому із КНП «Пологовий будинок» Дубенської міської ради. У актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька вказані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. 04.03.2024 малолітню [PERSON] поставлено на облік служби у справах дітей, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування та на підставі розпорядженням Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області від 24.04.2024 № 124/01-01, влаштовано на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що окрім новонародженої [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] народила ще чотирьох дітей, а саме, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , відносно яких відповідач позбавлена батьківських прав. Старший син відповідача [PERSON] , [INFO] залишився проживати зі своїм батьком, а інші троє її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради та виховуються у прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу відповідач життям сина не цікавиться вихованням, розвитком та здоров`ям своїх дітей не цікавиться. Позивач зауважує, що за місцем реєстрації відповідача [PERSON] санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відключені усі комунікації через заборгованість. Протягом останніх двох років відповідач проживала в будинку свого співмешканця, при цьому будинок глиняний, опалення і освітлення відсутнє. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, перебуваючи в різних областях України, надаючи послуги сексуального характеру за грошову винагороду та не бере жодної участі в утриманні та вихованні своєї дитини [PERSON] , [INFO] . Більше того, у телефонній бесіді, проведеній 09.08.2024 відповідач повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , оскільки у неї немає постійного помешкання для проживання, а будинок у якому вона зареєстрована знаходиться у напіврозваленому стані, всі комунікації відключені. Від надання соціального житла [PERSON] відмовилася та не шукає шляхів зв`язку з дитиною. З огляду на вищевикладене, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , органу опіки і піклування Великоберезовицької селищної ради для вирішення питання її влаштування; стягнути з [PERSON] на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , аліменти не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у твердій грошовій сумі 1281,50 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 31.10.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача Великоберезовицької селищної ради Гайда Л.П.позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток про виклик до суду. Крім того, судом додатково вживались заходи повідомлення відповідача через офіційний веб-сайт судової влади України, шляхом розміщення оголошення про виклик [PERSON] до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Дубно Дубенського району Рівненської області, про що 01.03.2024 складено актовий запис № 48 та її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.03.2024 Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00043854358, від 01.03.2024, відомості про батька у актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] № 48 складеному 01.03.2024, записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] , [INFO] відмовилась забирати [PERSON] , [INFO] із КНП «Пологовий будинок» Дубенської міської ради, у зв`язку із складними життєвими обставинами, що слідує із заяви [PERSON] про відмову забирати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 01.03.2024. У заяві [PERSON] також зазначила, що повністю розуміє викладене нею. Правові наслідки відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування, усиновлення чи влаштування в інші форми сімейного виховання їй роз`яснені. Ця заяву написана нею добровільно. Відповідно до акту КНП «Пологовий будинок» Дубенської міської ради про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я складеного 01.03.2024 працівниками закладу охорони здоров`я у присутності працівника органу внутрішніх справ України та представника служби у справах дітей, 01.03.2024 о 13 год. 00 хв. в КНП «Пологовий будинок» Дубенської міської ради виявлена покинута дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] , матір - [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення бесіди із [PERSON] від 01.03.2024, начальником служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Голдою Л.П. проведено бесіду із [PERSON] , в якій з`ясовано що [INFO] вона народила дитину [PERSON] , яку має намір залишити у КНП «Пологовий будинок» Дубенської міської ради. 01.03.2024 [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину [PERSON] з пологового будинку. 01.03.2024 складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку мати відмовилася забирати з пологового будинку. [PERSON] ознайомлено із ст. ст. 142, 143, 144, 164, ч. 2 ст. 219 СК України. Від соціального житла [PERSON] відмовилась. Останній роз`яснено про те, що в разі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк, а також відмови від участі в її вихованні та утриманні без поважних причин орган опіки має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав на дитину або передати її на усиновлення іншим особам без згоди матері. Рішенням Виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради № 95 від 12.03.2024 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері [PERSON] , [INFO] , про відмову забрати дитину з пологового будинку від 01.03.2024, Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку мати відмовилися забрати з пологового будинку від 01.03.2024 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00043854358, від 01.03.2024, виданого Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Службі у справах дітей Великоберезовицької селищної ради доручено здійснювати соціально-правовий захист малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та її влаштування у сімейні форми виховання. Наказом Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради № 9/2-од від 13.03.2024, «Про взяття на первинний облік дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] »,дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] взято на первинний облік служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради дитину. Розпорядженням Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області № 124/01-01 від 24.04.2024, дитину, позбавлену батьківського піклування, яка перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради [PERSON] , [INFO] , влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Вирішено дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] передати з 25.04.2024 до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно характеристики від 12.08.2024 № 78, наданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селишної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На протязі останніх двох років дана особа співмешкала в будинку [PERSON] без реєстрації шлюбу в [ADDRESS] . Даний будинок глиняний, опалення і освітлення відсутнє. [PERSON] народивши трьох дітей була позбавлена рішенням суду материнських прав. Дана особа веде аморальний спосіб життя, перебуваючи в різних областях України, надаючи послуги сексуального характеру за грошову винагороду. В житловому будинку її матері [PERSON] опалення та світло відсутнє через заборгованість і на даний час мати виїхала з будинку в невідому місцевість. Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного 09.08.2024, начальником Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Голдою Л.П., головним спеціалістом Руцькою У.Б. та інспектором сектору ЮП ТРУП ГУНП в Тернопільській області Руташинським А.В. проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , проте потрапити у помешкання не вдалося, оскільки нічого не було у ньому. Як вбачається з довідки Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення телефонної бесіди із [PERSON] від 09.08.2024, начальником служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Голдою Л.П. проведено телефонну бесіду із [PERSON] , щодо доцільності позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У ході бесіди з`ясовано що мати не заперечує щодо її позбавлення батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , 2024 року народження. З її слів, у неї немає постійного помешкання для проживання, відтак приходиться ночувати у різних місцях, а будинок матері в якому вона зареєстрована у с. Настасів Тернопільського району не є придатним для проживання, знаходиться у напіврозваленому стані, всі комунікації у ньому відключені. Згідно з довідкою Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення бесіди із [PERSON] та [PERSON] від 09.08.2024, начальником служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Голдою Л.П. проведено бесіду із прийомними батьками [PERSON] та [PERSON] щодо участі біологічної матері [PERSON] у вихованні та утриманні дітей [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , [INFO] . У ході бесіди встановлено, що [PERSON] є позбавленою батьківських прав відносно трьох дітей, які були влаштовані розпорядженням голови ТРДА від 24.02.2017 у їх прийомну сім`ю. Зі слів подружжя [PERSON] , за період перебування [PERSON] у їх сім`ї мати лише один раз у червні 2024 року навідалася до неї. Було зроблено спільне фото матері і дочки, яке знаходиться на телефоні [PERSON] . [PERSON] коштів на утримання дочки не надає, не цікавиться її здоров`я. Зі слів [PERSON] вона не має наміру забирати дочку [PERSON] додому та не проти, щоб її позбавили батьківських прав відносно неї. Відповідно до заяви [PERSON] від 26.08.2024 справжність підпису якої засвідчено старостою Настасівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] , [PERSON] повідомила, що їй відомо про намір на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки - [PERSON] [INFO] . З цього приводу [PERSON] зазначила, що вона перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без будь - якого примусу, як фізичного так і морального, діючи добровільно, розуміючи та усвідомлюючи правове значення та наслідки, цією заявою стверджує, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та стверджує, що [PERSON] із нею не проживає, та вона не бере жодної участі у її вихованні чи утриманні. Крім того, просить справу про позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] [INFO] , в органах опіки та піклування та у судових установах розглядати без її участі. З рішення Комісії з питань захисту прав людини Виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради № 45 від 03.09.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнення аліментів вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради, беручи до уваги висновок служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради від 27.08.2024 № 227/01-16, заяву гр. [PERSON] від 26.08.2024, враховуючи думку членів комісії, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з матері на утримання дитини. Як слідує із висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнення аліментів з матері на утримання дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 03.09.2024 № 351, орган опіки і піклування Великоберезовицької селищної ради беручи до уваги заяву [PERSON] від 26.08.2024, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 03.09.2024 №46, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з матері на утримання дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не забрала дитину [PERSON] , [INFO] з пологового будинку без поважних причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків і виходячи із положень статей 164-167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] з квітня 2024 року проживає разом з прийомними батьками [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не навідується до неї, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, з народження [PERSON] відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по її вихованню, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи та не надає матеріальної допомоги на її утримання. За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а відтак позов Великоберезовицької селищної ради є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Частина 3 ст. 166 СК України визначає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України). У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дитини[PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на її утримання у розмірі 1281,50 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2024 і досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved