Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] у якому позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 03 липня 2007 року №1670-н в розмірі 16\~021 грн 39 дол. США звернути стягнення на транспортний засіб Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] , стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року задоволено заяву ПАТ «Державний ощадний\~банк України» та накладено арешт на фургон вантажний малотоннажний марки Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року витребувано у Регіонального сервісного центру МВС і Одеській області інформацію щодо транспортного засобу Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] . Діючого номерного знаку транспортного засобу типу фургон вантажний малотоннажний марки Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] . Від позивача у жовтні 2017 року надійшла уточнена позовна заява, де відповідачем зазначено [PERSON] у якій позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 03 липня 2007 року №1670-н в розмірі 16\~021 грн 39 дол. США звернути стягнення на транспортний засіб Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] , стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1600 грн 00 коп. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року справу направлено за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2018 року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] . Від відповідача [PERSON] 17 грудня 2019 року надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2022 року позов залишено без розгляду. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року задоволено апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2022 року скасувати, справу передано для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. У період з липня 2017 року до травня 2023 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04 травня 2023 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явився предстанвик позивача [PERSON] в режимі відеоконференції та відповідач [PERSON] . Предстанвик позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що йому не було відомо про те, що належний йому транспортний засіб перебував під заставою. На його думку відповідальність має нести [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № 1670-8 від 03 липня 2007 року, відповідно до умов якого 83\~830,00 гривень по курсу Національного банку України, а позичальник зобов`язується повернути 16\~600 дол. США та сплатити проценти за користування Кредитом. На виконання цього договору між цими ж сторонами 03 липня 2007 року укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Крицькою Н.В., відповідно до умов якого [PERSON] передає у заставу транспортний засіб транспортний засіб Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] , який належить йому на праві власності. Відповідно до пункту 12 цього договору Заставодавець зобов`язується до спливу строку дії цього договору не знімати транспортний засіб, що є предметом застави, з обліку в органах ДАІ (Держнагляду), без згоди заставодержателя не відчужувати його, а також не припускати наступних застав не здавати в оренду та передавати у безоплатне користування іншим особам, а також вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави, включаючи проведення капітального та поточного ремонту. Зобов`язання по забезпеченню цієї вимоги покладаються на заставодавця до повного виконання умов кредитного договору. Відчуження заставного майна допускається за згодою Заставодержателя при умові переходу до нового Заставодавця боргу, забезпеченого заставою. Інформація про обтяження транспортного засобу Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 22 квітня 2011 року. У зв`язку із невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 03 липня 2007 року, рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2017\~року у справі № 1519/23725/2012 апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року скасувано та ухвалено нове рішення. Позов\~Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково. Стягнуто з\~ [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за\~Кредитним договором № 1670-н від 03.07.2007 року у загальному розмірі\~12649\~(дванадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) доларів США\~33\~центів та\~16091 грн. 30 коп., яка складається із: - простроченого основного боргу по кредиту в розмірі\~10392\~(десять тисяч триста дев`яносто два) долари США\~58\~центів; - прострочених процентів за користування кредитом в розмірі\~2256\~(дві тисячі двісті п`ятдесят шість) доларів США\~75\~центів; а також пені за прострочення основного боргу\~12197 грн. 98\~коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом\~2959 грн. 67\~коп. - простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту в розмірі\~800\~(вісімсот) гривень; - пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту в розмірі\~133\~(сто тридцять три) гривні\~65\~коп. В решті вимог відмовлено. Постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області головним державним виконавцем повернуто виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси № 2-2657/11, виданий 07 вересня 2011 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. від 02 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66692592 з виконання Малиновського районного суду м. Одеси, виданого 02 вересня 2020 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12649, 33 дол. США, 16091,30 грн та судові витрати у розмірі 1171,59 грн. З матеріалів справи слідує, що у період з 06 лютого 2008 року до 28 листопада 2013 року власником транспортного засобу Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] було ПП «Діамант». Це авто придбано у торговельної організації. У період з 30 листопада 2013 року до даний час власником транспортного засобу є відповідач у справі [PERSON] . Це авто ним придбано у торгівельної організації. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Частиною першою\~статті 626 Цивільного кодексу України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статті\~6, частини першої статті\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України,\~стаття 1 Закону України «Про заставу»). Згідно з частиною першою\~статті 589 ЦК України\~в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга\~статті 590 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 20 Закону України «Про заставу»\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до частини другої\~статті 17 Закону України «Про заставу»\~заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про заставу»\~застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Системний аналіз положень частини першої\~статті 27 Закону України «Про заставу»\~та частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на предмет застави може бути звернено стягнення у відповідності до статтей\~25,\~26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави і є чинними на момент його відчуження. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Подібні за змістом висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від\~18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11433/15-ц, від 05 лютого 2020 року у справі №761/3615/19. Статтею 44\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Судом встановлено, що договір застави укладено між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 03 липня 2007 року. Однак, 06 лютого 2008 року власником транспортного засобу Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року було придбано Приватним підприємством «Діамант». Надалі інформація про наявність цього обтяження внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесена 22 квітня 2011 року. Отже ПП «Діамант» в силу статті 44\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» є добросовісним набувачем транспортного засобу Mecedes-Bens, модель Sprinter 313 CDI, 2002 року. Слід також зазначити, що\~\~ПП «Діамант» не мало зобов`язань перед позивачем, отже внесення за ініціативою банку\~22 квітня 2011 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження спірного транспортного засобу, на підставі договору застави, укладеного 03 липня 2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , не мало наслідком обмеження прав добросовісного набувача\~ПП «Діамант» у розпорядженні автомобілем, а також не може свідчити про придбання [PERSON] автомобіля з обтяженням, яке не діяло відносно особи, яка продала їй автомобіль. Відповідач у\~справі [PERSON] \~придбав транспортний\~засіб Mecedes-Bens,\~модель Sprinter\~313\~CDI,\~2002\~року у\~добросовісного набувача,\~а відтак\~він не\~має нести\~тягар обтяження\~на цей\~транспортний засіб.\~ \~ Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 661/3344/17 (провадження № 61-39166св18), від 07 квітня 2021 року у справі № 200/17569/18. Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та не виплатив кредитну заборгованість. Надалі ця заборгованість була стягнута з нього за рішенням суду. Строків виконання рішення суду чинним законодавством не визначено, а заборгованість [PERSON] не була сплачена на момент подачі позову, як і на день розгляду справи. За такого, відсутні підстави вважати, що строк позовної давності позивачем пропущено. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed