Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19 січня 2010 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 19\~ січня\~ 2010 року. Відповідно до ст.634 ЦК України, договір про надання банківських послуг є договором приєднання і складається з анкети - заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», викладених на банківському сайті: www.ргіvatbank.ua. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердив, що він повністю був проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивачем зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконано належним чином і у повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання банківських послуг, заборгованість останнього перед позивачем станом на 29 січня 2023 року становить 36 193 гривні 77 копійок, в тому числі 29 631 гривня -\~ заборгованість за кредитом; 6 562 гривні 77 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом. В зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Надана позивачем копія анкети - заяви, підписаної позичальником, не є\~ доказом ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ « Приватбанк», які діяли на момент підписання відповідачем цієї заяви і не є належним доказом укладення договору про надання банківських послуг, оскільки\~ в ній відсутні істотні умови кредитного договору, передбачені статтею 1054 ЦК України, зокрема, щодо процентної ставки по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки. Додані позивачем до позовної заяви останнього «Умов та правила надання банківських послуг»\~ та «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача як позичальника. Враховуючи викладене, додані позивачем до позовної заяви «Умови та правила надання\~ банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток» не можна вважати складовими частинами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору. Позивачем не надано доказів підписання відповідачем та ознайомлення останнього з умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ « Приватбанк», які діяли станом на 19 січня 2010 року. Крім того, позивачем не надано доказів\~ отримання відповідачем на картковий рахунок грошових коштів в розмірі встановленого кредитного ліміту. Позивачем на надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, не надано\~ належних доказів (меморіальних ордерів, виписки з карткового рахунку тощо) на підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві, в зв`язку з їх безпідставністю; просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 19 січня 2010 року в розмірі 31 193 гривні 77 копійок, в тому числі 29 631 гривня заборгованість за тілом кредиту, 1 562 гривні 77 копійок заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що\~ з 31 серпня 1994 року по 25 червня 2021 року проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] . На момент укладення\~ договору про надання банківських послуг від 19 січня 2010 року відповідач\~ був військовослужбовцем\~ та проходив військову службу в Збройних Силах України, про що зазначено в підписаній відповідачем\~ анкеті - заяві від 19 січня 2010 року. Відповідно до\~ п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не\~ нараховуються. Надав копію посвідчення серії\~ [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2017 року, згідно якого відповідач [PERSON] є учасником бойових дій. 07 жовтня 2024 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява позивача\~\~ від 18 вересня 2024 року про зменшення розміру заявлених позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача\~ заборгованість за договором № б/н від 19 січня 2010 рок в розмірі 14 117 гривень 69 копійок - заборгованість за тілом кредиту, а також понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог,\~ з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно повно об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до анкети - заяви №б/н від 19\~ січня\~ 2010 року, підписаної відповідачем\~ та представником позивача, вказана анкета - заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача\~ заборгованість за договором № б/н від 19 січня 2010 рок в розмірі 14 117 гривень 69 копійок - заборгованість за тілом кредиту, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених\~ договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої\~ статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст\~ зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 19\~ січня\~ 2010 року. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, «умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-757цс15». Надані позивачем до позовної заяви останнього «Умов та правила надання банківських послуг»\~ та «Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток» не містять підпису позичальника. Враховуючи викладене, відповідно до ч.4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, надані позивачем «Умови та правила надання\~ банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких\~ за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року справа №342/180/17, «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин». Крім того, «позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився\~ і погодився з ними, підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у визначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може\~ вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено і у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови\~ та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредитом, надані банком\~ витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують казаних обставин. Надані позивачем Правила банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною\~ кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору». Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №750/896/17-ц (провадження № 62-32833св18). Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої\~ судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №136/695/17 (провадження № 61-3723св18), «Витяг з Тарифів та Умов правил надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua та містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у\~ вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, відсутні підстави вважати, що\~ при укладенні договору позивач дотримався умов, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови\~ кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими АТ КБ «Приватбанк». Аналогічні висновки відповідають правовій позиції, викладеній у Постанові Великої Палати Верховного Суду\~ від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19)». Укладений між сторонами договір про надання банківських послуг від 19 січня 2010 року у вигляді анкети заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання\~ боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019\~ року у справі № 136/695/17 ( провадження № 61-3723св18). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що в період з 31 серпня 1994 року по 25 червня 2021 року\~ відповідач проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується довідкою [INFO] № 4289 від 20 травня 2024 року та військовим квитком серії [NUMBER] , копії яких надано відповідачем. Згідно копії посвідчення серії\~ [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2017 року, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій. На момент укладення\~ договору про надання банківських послуг від 19 січня 2010 року відповідач\~ був військовослужбовцем\~ та проходив військову службу в Збройних Силах України, про що зазначено в підписаній відповідачем\~ анкеті - заяві від 19 січня 2010 року. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до\~ п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не\~ нараховуються. [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії\~ [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2017 року. Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц, «згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Оскільки відповідачем надано суду документи, що підтверджують його статус військовослужбовця, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування у спірних правовідносинах пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, суд апеляційної інстанції помилково не застосував положення вказаної норми до процентів за користування кредитом.» Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у останнього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Позивачем\~\~\~ надано суду\~ виписку з рахунку позичальника, якою позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, яку, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, було досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні. Згідно\~ наданої позивачем виписки за договором № б/н за період з 19 січня 2010 року по 31 січня 2023 року, позивачем\~ здійснювалось списання відсотків за використання кредитним лімітом\~ за ставками\~ в різні періоди: 1,7 відсотка, 3,5 відсотка, а також без зазначення розміру процентної ставки у виписці. Доказів подення з позивачем зміни процентної ставки матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Згідно наданої позивачем виписки, за період з 19 січня 2010 року по 31 січня 2023 року позивачем\~ нараховано та стягнуто з відповідача проценти за користування кредитом в сумі, що перевищує розмір заборгованості відповідача перед позивачем,\~ яку просить\~ стягнути АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] в своїй позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог,\~ 14 117 гривень 69 копійок. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від\~ 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, «обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором». Відповідно до ч.1, ст. 13 ЦПК України,\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно наданої\~ позивачем до позовної заяви виписки АТ КБ «Приватбанк» заборгованість відповідача за договором № б/н про надання банківських послуг від 19 січня 2010 року відсутня. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 634, 1048, 1054, 1056-1, 1075 ЦК України,

Outcome: dismissed