Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 02.12.2021 року звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 18014,63 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що АТ "Херсонська ТЕЦ" надає послуги з централізованого опалення відповідачці [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , на її ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, згідно якого ведеться облік розрахунків між сторонами. Між ними існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. 18.06.2019 року між АТ «ХТЕЦ» та відповідачкою укладено договір реструктуризації заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 15231,96 грн., яка утворилась станом на 01.07.2019 р. За умовами договору відповідачка повинна починаючи з 01.07.2019 р. до 01.07.2021 р. оплачувати заборгованість по 634,67 грн. та поточні платежі. Строк дії договору закінчився 01.07.2021 р., однак, відповідачкою умови договору не виконано, станом на жовтень 2021 року існує заборгованість в розмірі 18014,63 грн., яку позивач і просить стягнути. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудних Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду та інвентаризації справи, призначено розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, електронною поштою надіслано заяву про проведення розгляду справи у відсутність, позовні вимоги не визнає, просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на її ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між нею та позивачем. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 18 червня 2019 року між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] укладено договір №06-1-19/181 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання, за умовами якого підприємство надає громадянину розстрочку у погашенні заборгованості та плати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, що утворилась станом на 01.07.2019 року на суму 15231,96 грн. з 01.07.2019 р. по 01.07.2021 р. по 634,67 грн. на 24 місяці щомісячно+поточні платежі. За п. 7 договору, договір набирає чинності з моменту укладення і діє до 01.07.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] , згідно договору №48275, особовий рахунок [NUMBER] , існує заборгованість в розмірі 18014,63 грн. З вказаного розрахунку встановлено, що відповідачкою періодично здійснювались оплати послуг з теплопостачання, однак, встановлено, що вказані оплати носили періодичний характер, та не в повному обсязі, як це визначено договором реструктуризації заборгованості, який в свою чергу передбачав оплату відповідачкою як щомісячного обов`язкового платежу в розмірі 634,67 грн. як погашення попереднього боргу так і сплату щомісячних нарахованих платежів за поточне надання послуг з теплопостачання. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення\~ст.530 ЦК України\~визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, встановлено, що відповідачка, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносила плату у повному розмірі за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання у вказаний період, в тому числі не здійснила оплату і на час розгляду справи. За викладених обставин, суд вважає вимоги такими, що доведені стороною позивача належними та допустимими доказами. Щодо заявленого відповідачкою клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 56,\~267 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.253,\~261\~цього\~Кодексу\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. З матеріалів справи встановлено, що 18.06.2019 року між ПАТ «Херсонська ТЕЦ» та [PERSON] укладено Договір №06-1-19/184 про реструктуризація заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з 01.07.2019 року по 01.07.2021 року, що свідчить про визнання відповідачкою свого боргу. А тому у розумінні\~ст. 264 ЦК України\~строк позовної давності вважається таким, що перервався, з огляду на що застосуванню наслідки визначені\~статтею 257 ЦПК України\~не підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2\~ст.43 ЦПК України\~покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 18014,63 грн. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідачка не виконує належним чином покладені на неї зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2270 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Outcome: approved