Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 квітня 2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №203419170, забезпечений транспортний засіб «MAN», д.н.з. [NUMBER] . 22 квітня 2021 року о 23.00 год. відповідач, керуючи транспортним засобом «MAN», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння у м. Києві по вул. Костянтинівській, 11, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Lexus CT 200H», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортний засіб «Lexus CT 200H» було пошкоджено з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля, була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно страхового поліса №203419170. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2022 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП. Згідно з умовами страхового полісу, на підставі страхового акту №109.00885321-1 від 31 серпня 2021 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Lexus CT 200H» складає 15147,60 грн, що були сплачені позивачем та підтверджується платіжним дорученням №53697670 від 20 вересня 2021 року. Позивач з метою досудового врегулювання спору звертався до відповідача із претензією про відшкодування збитків, однак, воно залишилося без реагування, відповідачем жодних дій для відшкодування збитків вчинено не було. За викладених обставин позивач на підставі ст.1191 ЦК України та підпункту а підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача на свою користь 15147,60 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та 3028,00 грн судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. 15 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому він просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи власні доводи, відповідач вказує, що на підтвердження виплати позивачем, зокрема, додано рахунок-фактуру № СМУ00014245 від 07 травня 2021 року, виданий ТОВ «Саміт Моторз Україна», щодо вартості ремонту автомобіля «Lexus CT 200H», д.н.з. [NUMBER] , яка склала 27577,99 грн. Однак вважає, що даний рахунок не засвідчений належним чином, не містить необхідних реквізитів та відповідної печатки, а також не містить необхідної інформації, на підставі якої можливим є висновок про правильність та обґрунтованість здійсненого розрахунку. Вказує, що рахунок-фактура це лише можливі витрати не ремонт автомобіля пораховані ТОВ «Саміт Моторз Україна» на власний розсуд, за власними розцінками, які не відповідають дійсній вартості ремонтних робіт, та до того ж без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Крім того, позивачем доданий акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), проте, [PERSON] до огляду автомобіля на предмет його пошкодження запрошено не було. Даний акт складений [PERSON] без зазначення інших реквізитів щодо наявності у нього відповідних повноважень на проведення транспортно-товарознавчих досліджень. Також звертає увагу, що у цьому акті зазначене лише пошкодження капоту, тоді як у рахунку-фактурі зазначені ще додатково інші елементи. 05 листопада 2024 року позивачем подана відповідь на відзив, де заперечуючи проти доводів відповідача вказує, що чинним законодавством страховику надано право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вказує, що позивач перерахував на рахунок потерпілої особи (АТ «СК «АРКС») вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (0,68), яка в свою чергу перерахувала кошти на рахунок СТО відповідно до рахунку від 07 травня 2021 року № [NUMBER] . Крім того, вказує, що акт огляду транспортного засобу та звіт це лише попередні документи у яких фіксуються видимі пошкодження транспортного засобу, тоді як внутрішні (приховані) пошкодження можливо виявити лише на станції СТО при ремонті транспортного засобу. Звертає також увагу, шо виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби у визначеному порядку і така потреба визначається замовником дослідження. Правом надання заперечень відповідач не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо відшкодування шкоди в порядку регресу та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом установлено, що 22 квітня 2021 року о 23.00 год по вул. Костянтинівська, 11 в м. Києві [PERSON] керував транспортним засобом «МАN», д.н.з. [NUMBER] , та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Lexus», д.н.з [NUMBER] . [PERSON] керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager. Результати огляду склали 1,77 % проміле. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25\~лютого 2022\~року \~ [PERSON] \~визнаний винним\~ у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрите у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його притягнуто до адміністративної відповідальності (справа № 758/6884/21) Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» клопотало про витребування вказаної постанови у Подільському районному суді м. Києва. Суд, дослідивши дане клопотання, не вбачає доцільності окремого витребування копії постанови цього суду від 25 лютого 2021 року, зважаючи, що вона знаходиться у вільному доступі та оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень для загального ознайомлення. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», про що свідчить договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203419170 від 02 квітня 2021 року, укладений між [PERSON] та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, за цим договором становить 130000,00 грн, франшиза 0,00 грн. Із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку за договором ОСЦПВВНТЗ [PERSON] звернувся до ТОВ «СК «Арсенал Страхування» 28 квітня 2021 року. 09 серпня 2021 року до позивача звернувся страховик власника транспортного засобу «Lexus», д.н.з [NUMBER] , - АТ «СК «АРКС», із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 27577,99 грн, оскільки відповідно до договору добровільного страхування від 12 березня 2021 року №27926а1в цього транспортного засобу ним було сплачено вказану суму за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. На підтвердження цієї обставини страховиком потерпілого додане платіжне доручення від 12 травня 2021 року №778206 про перерахування коштів ТОВ «Саміт Моторз Україна» в сумі 27577,99 грн. Згідно акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 07 травня 2021 року АТ «СК «АРКС», підписаного потерпілим та власником автомобіля [PERSON] , пошкоджений капот транспортного засобу «Lexus», д.н.з [NUMBER] , який потребує ремонту та фарбування. До цієї заяви доданий страховий акт №ARX2773714 від 11 травня 2021 року АТ «СК «АРКС» про виплату суми відшкодування в сумі 27577,99 грн із визначенням отримувача коштів - ТОВ «Саміт Моторз Україна», а також розрахунок страхового відшкодування. Крім того, до цієї заяви доданий рахунок-фактура ТОВ «Саміт Моторз Україна» від 07 травня 2021 року №СМУ00014245 із переліком зробленої роботи на суму 8856,22 грн без ПДВ, а також обладнання, деталей, запасних частин і матеріалів виконавця для використання в ході виконання робіт на суму 14125,43 грн без ПДВ, а загалом 22981,65 грн без ПДВ; всього з ПДВ 27577,99 грн та ремонтна калькуляція. За результатами розгляду документів ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страховий акт №109.00885321-1 від 31 серпня 2021 року, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 15147,60 грн. На підставі цього страхового акту було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15147,60 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №53697670 від 20 вересня 2021 року. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 31 серпня 2021 року, сума страхового відшкодування дорівнює розміру збитку, заподіяного [PERSON] , за вирахуванням франшизи та обрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,68. Згідно з частинами першою та другою статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993\~ЦК України та статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Як установлено судом, страховиком потерпілого АТ «СК «АРКС» виконано зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту №27926а1в від 12 березня 2021 року і виплачене страхове відшкодування страхувальнику-потерпілому [PERSON] шляхом перерахування коштів СТО на підставі його рахунку та страхового акту від 11 травня 2021 року та відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до нього перейшло право вимоги. Страховик потерпілого звернувся до позивача як до страховика винної особи про виплату страхового відшкодування. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 статті 36 вказаного закону передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). Як слідує із матеріалів справи, на виконання вимог вищезазначеного Закону позивачем як страховиком винної особи здійснено виплату страхового відшкодування страховику потерпілого у зв`язку з настанням страхового випадку в розмірі 15147,60 грн. Статтею 1191 ЦК України вказано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~п.п.\~38.1.1.\~п.\~38.1\~ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до страхувальника\~або водія\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Отже відповідач, як особа, яка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинила ДТП та завдала майнової шкоди, відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний компенсувати позивачу в порядку регресу виплачене страхове відшкодування, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів в розмірі 15147,60 грн є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Суд критично оцінює твердження відповідача щодо неналежності розміру страхової виплати у зв`язку із проведенням огляду пошкодженого транспортного засобу за його відсутності та визначення розміру збитку без проведення експертизи, оскільки чинним законодавством не встановлена обов`язкова присутність винуватця ДТП під час огляду транспортного засобу страховиком і така особа за потреби може бути запрошена для надання додаткової інформації чи пояснень. При цьому, як зазначалося, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлені умови за яких страховику надане право здійснювати виплати без проведення експертизи, зокрема, у випадку досягнення згоди про розмір страхового відшкодування із потерпілим, який у даному випадку ані страховиком потерпілого, ані тим більше самим потерпілим не заперечуються. Крім того слід звернути увагу, що висновок експерта (звіту про оцінку транспортного засобу) є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року по справі №922/4013/17 та від 06 липня 2018 року по справі №924/675/17. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року в справі № 922/4013/17 вказав на неправильність висновків судів попередніх інстанцій про те, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто. У той же час наголошує, що реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. При цьому слід звернути увагу, що позивач, визначаючи розмір страхового відшкодування, врахував вартість відновлювального ремонту та застосував коефіцієнт зносу. Верховний Суд неодноразово вказував, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (постанова Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 911/482/17). Згідно з\~пунктом 1.6\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України,\~Фонду державного\~майна України\~від 24\~листопада 2003\~року №142/5/2092 відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботи здатності колісних транспортних засобів чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до пункту 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів. Суд також зазначає, що відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 165, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). Хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу. При цьому, слід врахувати, що в даному випадку сума зазначена у цьому рахунку-фактурі (27577,99 грн) перерахована страховиком потерпілого ТОВ «Саміт Моторз Україна» на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Отже рахунок-фактура № СМУ00014245 від 07 травня 2021 року, виданий ТОВ «Саміт Моторз Україна», та платіжне доручення №53697670 від 20 вересня 2021 року є належними, допустимими та достатніми доказами, що підтверджують розмір страхового відшкодування та його виплату, яке виникло внаслідок ДТП. Крім того відповідачем будь-яких належних доказів на спростування відповідності завданої шкоди реальним збиткам надано не було. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved