Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

17 липня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача виконкому Криворізької міської ради, у якому просить зняти арешт з нерухомого майна квартири [ADDRESS] , який накладений на підставі постанови державного виконавця Покровського відділу ДВС про арешт майна тьа оголошення заборони на його відчуження № 31013710 від 25 січня 2012 року, запис про обтяження № 12125006 від 02 лютого 2012 року. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка на момент смерті офіційно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. Спадкоємцем за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України є позивач, яка є рідною онукою померлої. 14.06.2024 позивач звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, але у цьому їй було відмовлено, оскільки на майно померлої спадкодавці накладений арешт. Арешт на квартиру був накладений постановою державного виконавця Покровського ВДВС № 31013710 від 25.01.2012 у зв`язку з виконанням судового наказу від 20.07.2011, яким з [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» солідарно заборгованість в сумі 1888,67 грн, судовий збір в сумі 25,50 грн, витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. На теперішній час виконавче провадження завершено, заборгованості по житлово-комунальним послугам позивач не має, і наявне обтяження у вигляді арешту порушує її права спадкоємця. Ухвалою судді від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 08 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року розгляд справи відкладений на 02 грудня 2024 року через неявку сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, у наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача повторно не з`явився до суду, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд, пояснення щодо позову, заяви про розгляду справи або відкладення розгляду не надав. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в\~судове засідання\~учасника справи\~(його\~представника)\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З огляду на вищевикладене, суд проводить заочний розгляд справи у порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 209701 від 23.04.2024, виданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР, квартира, розташована в [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності в реєстровій книзі 216П-307-307 на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2002 (а.с. 12). 20 липня 2011 року судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» заборгованість по житлово-комунальним послугам у сумі 1888,67 грн, судовий збір в сумі 25,50 грн, витрати з ІТЗ в сумі 30 грн (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.12.2022 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 8). 14 червня 2024 року постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її бабі [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що на майно померлої накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 12125006 від 02 лютого 2012 року (а.с. 7). Як вбачається з листа Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі від 05.06.2024 № 2810-34/164256, станом на 05.06.2024 відносно [PERSON] обліковується запис про обтяження № 12125006 від 02.02.2012, який внесений до відповідного реєстру на підставі постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 31013710 від 25.01.2012; надати більш детальну інформацію, є неможливими, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с. 9). Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті Мін`юсту у розділі Автоматизована система виконавчих проваджень наявні відомості про те, що виконавчі провадження № 54323722, № 55856097,відкриті 20.07.2017 та 22.02.2018, стосовно боржника [PERSON] , завершені, інші виконавчі провадження, у тому числі у період до 02.02.2012 відсутні (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors). Згідно з відомостями з ЄДРПОУ КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31», засновником якого була Криворізька міська рада, припинена 03.07.2020 на підставі судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/7747/14 від 28.05.2020 про припинення юридичної особи у зв`язку із визнанням її банкрутом. Згідно з Інформацією про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста станом на 01 червня 2024 року заборгованість, яка обліковується за адресою: [ADDRESS] , перед КП «ЖЕО № 31» або за виконавчими провадженнями відсутня. Між сторонами в справі склалися правовідносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 3 Закону визначається, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів. Частиною 1 ст. 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У частині 4 статті 59 Закону міститься вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна, а саме: 1)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний режим\~використання та/або\~звернення стягнення\~на такі\~кошти заборонено\~законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (стаття 40 Закону). Таким чином, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про завершення виконавчого провадження не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Положеннями\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Матеріали справи не містять відомостей про наявність підстав для подальшого обтяження майна позивача, відомості про наявність незавершеного виконавчого провадження, в рамках якого був накладений арешт, суду не надані, а тому подальший арешт майна квартири, перешкоджає позивачу реалізувати її спадкові права. При цьому суд виходить з положень ст. 12, 13 ЦПК України, якими передбачений обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що\~ постановою державного виконавця було накладено арешт на майно, яким користується позивач, в рамках виконавчого провадження про стягнення з спадкодавця та позивача на користь юридичної особи, яка припинена, враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись своїм майном, зокрема оформити Свідоцтво про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для\~подальшого арешту майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved