Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 149. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитинку - доньку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивачка вказала, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, останні кілька років через розбіжності у поглядах на життя відносини між ними стали погіршуватися, що призвело до припинення спілкування між ними як подружжям, шлюбні відносини між ними фактично припинилися без перспективи відновлення. За таких обставин позивачка вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.10.24 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явились. Позивачка [PERSON] у поданій суду позовній заяві зазначила клопотання про проведення розгляду справи у її відсутність. Проти заочного розгляду справи судом не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень позивачки на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 18 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 149. Відповідно до свідоцтва про народження сторони від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, сторони не мають спільної згоди щодо примирення, суд приходить до переконання, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, за таких обставин позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову, понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved