Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинского районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 22 червня 2023 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу подружжя дітей не має, проте відповідач розірвати шлюб через органи ДРАЦС відмовляється. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку із несумісністю характерів, з цього приводу в сім`ї часто виникали сварки та конфлікти, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться 2024 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 30.10.2024 справа надійшла в провадження судді Тимченка А.М. Ухвалою суду від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивач не зявилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до позовної зави просила провести розгляд справи без виклику позивача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, надав заяву, відповідно до якої зазначив про те, що він не заперечує щодо задоволення позову та просив провести судове засідання за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 червня 2023 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис162, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2023. Від шлюбу подружжя дітей не має. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~\~ч.3 ст. 109\~\~Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідачем не зазначено та не надано доказів на заперечення обставин, викладених позивачем в позовній заяві, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення ст. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається, тому шлюб між ними має бути розірваний. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини 2 статті 141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved