Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

21.10.2024 до суду надійшов зазначений вище позов, мотивований тим, що 10.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачкою укладено кредитний договір №938776942, на підставі якого остання отримала кредит. Згідно з укладеним 28.11.2018 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договором факторингу ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у тому числі й до [PERSON] 28.11.2019, 31.12.2020 та 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2024 між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладалися додаткові угоди, якими неодноразово продовжувався строк дії вищевказаного договору, зокрема, востаннє до 31.12.2024. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс», зокрема, до відповідачки, яка є боржником за кредитним договором №938776942. У подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 03.08.2021 та 30.12.2022 укладалися додаткові угоди, якими продовжено строк дії факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишено без змін. 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №938776942. [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 126658,87 грн, з яких: 21995,66 грн\~- заборгованість по кредиту, 104663,21 грн -\~заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму боргу, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 23.10.2024 відкрито провадження в справі та її призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 20.11.2024 (а. с. 77). Представник відповідачки - адвокат Даценко А.М. 06.11.2024 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Також зазначив, що належним та допустимим доказом отримання [PERSON] кредитних коштів є платіжне доручення на їх перерахування із зазначенням позичальника, отримувача, суми кредитних коштів, номер договору, відповідно до якого вони перераховуються. Копія платіжного доручення, долучена позивачем до матеріалів справи, не містить жодної відмітки банку (штампу, печатки, підпису банку). Також законом обмежений термін, протягом якого можуть нараховуватися відсотки за користування кредитними коштами та відповідно до п. 1.2 договору від 10.02.2021 №938776942 кредит надавався на 30 днів до 12.03.2022, тому останнім днем нарахування відсотків за користування кредитом є 12.03.2022. Крім того, адвокат Даценко А.М. вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 22\~000 грн, бо платіжне доручення є неналежним та недопустимим доказом, а лист АТ «Укосоцбанк» від 08.08.2024 не містить інформації про те, від кого здійснено переказ коштів. Позивач також є неналежним, оскільки фінансові компанії, які є позикодавцями за відповідними договорами, коштів [PERSON] не перераховували, а відтак не мали права на їх стягнення як і позивач, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Кредитний договір від 10.02.2024 не містить положень про можливість продажу кредиту третій особі за наявним, підписаним до дати укладення договору, договором факторингу чи договором відступлення права вимоги, тому кредитодавець не мав права передавати право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Окрім того, наявні правові підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог (а. с. 83-86). Ухвалою суду від 14.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Даценка А.М. про витребування у позивача копії платіжного доручення про перерахування коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] згідно з договором №937776942 від 10 лютого 2021 року (а. с. 89). 20.11.2024 підготовче засідання у справі закрито та її призначено до розгляду на 27.11.2024 (а. с. 93). У судове засідання представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 7). Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Даценко А.М. у судове засідання також не прибули, останній подав заяву про розгляд справи без їх з позивачкою участі, просив відмовити у задоволенні позову (а. с. 97). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 25.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] у режимі онлайн укладено договір №938776942, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 22000 грн на умовах строковості, платності, зворотності, зі сплатою процентів за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 27зв. бік-29). Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. Відповідно до п. п. 1.4, 1.4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.2 договору (в дисконтний період) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 47,45% річних, що становить 0,13% від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно з п. п. 1.7., 1.7.1., 1.7.2. кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною в розумінні\~ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,3% у день від суми кредиту за кожний день користування ним. У п. 1.8 кредитного договору сторони обумовили, що проценти в розмірі, визначеному зокрема п. 1.7.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником. Відповідно до п. 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний здійснити повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний у реквізитах договору, у строки, передбачені договором. Зазначене вище спростовує доводи представника відповідачки про обмежений термін, протягом якого можуть нараховуватися відсотки за користування кредитними коштами. Кредитодавець відповідно до п. 2.1.1.5 має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець у будь-який час, у тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі. Вказані положення кредитного договору спростовують твердження представника відповідачки [PERSON] адвоката Даценка А.М. про неналежність позивача. 10.02.2021 [PERSON] ознайомилася з паспортом споживчого кредиту до договору №938776942 (а. с. 30). У графі позичальник роздруківки договору №938776942 та довідки щодо дій [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальником вказана [PERSON] і зазначено, що договір підписаний нею 10.02.2021 о 21:52:55 год електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 20 зв бік, 27 зв. бік). Відповідно до копії платіжного доручення від 10.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на платіжну картку 22000 грн згідно з договором №938776942 (а. с. 11-12). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого продовжено додатковими угодами від 28.11.2019 №19, від 31.12.2020 №26, від 31.12.2021 №27, від 31.12.2022 №31, від 31.12.2023 №32 (а. с. 48-59). Крім того, додатковою угодою від 31.12.2020 №26 договір факторингу викладено в новій редакції. З урахуванням зазначених додаткових угод дія договору факторингу була продовжена до 31.12.2024 (а. с. 57, зв. бік-71). Відповідно до п. п. 2.1\~2.2, 4.1 зазначеного договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняти права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрах прав вимог. Разом з правом вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» переходять всі інші права та обов`язки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором. Право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Згідно з п. 5.3.3 договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, у тому числі відступати права вимоги на користь третіх осіб. Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги №161 від 23.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором №938776942 від 10.02.2021 (а. с. 58-59). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого ТОВ ««Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 55-57). Відповідно до п. п. 4.1, 5.3.3 зазначеного договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. У подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» були укладені додаткові угоди, якими окремі пункти договору викладалися в новій редакції та продовжувався строк дії договору факторингу. Востаннє строк його дії продовжено додатковою угодою №3 від 30.12.2022 до 30.12.2024 включно (а. с. 51 зв. бік,\~53). Відповідно до реєстру боржників від 30.05.2023 вбачається, що до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №938776942 від 10.02.2021 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 126658,87 грн (а. с. 51-52). 04.09.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №0409/24, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останнє\~відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (а. с. 43-46). Згідно з витягом з реєстру боржників від 04.09.2024 до договору факторингу №0409/24 ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 126658,87 грн за кредитним договором №938776942 від 10.02.2021, з яких: 21995,66 грн прострочене тіло, 104663,21 грн прострочені відсотки, 241,95 грн сума фінансування (а. с. 47-48). Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №№938776942 від 10.02.2021 також підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Юніт Капітал» (а. с. 38 зв.б., 39). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Твердження представника відповідача про те, що відсутні докази переказу кредитних коштів на рахунок відповідача та первинні бухгалтерські документи суд не приймає, оскільки згідно з копією платіжного доручення від 10.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на платіжну картку 22000 грн згідно за договором №938776942. Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по вказаному вище кредиту, згідно з яким [PERSON] у період з 12.03.2021 по 20.09.2021 внесла кошти в рахунок погашення боргу за кредитним договором у загальній сумі 34606 грн, що узгоджується з іншими матеріалами справи та свідчить про факт отримання відповідачкою кредитних коштів, схвалення нею, як умов кредитного договору, так і визнання своїх фінансових зобов`язань. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4\~ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 126658,87 грн. Щодо доводів представника відповідачки [PERSON] адвоката Даценка А.М. застосування строків позовної давності до позовних вимог у справі суд зазначає таке. Статтею 257 ЦК України передбачено, що \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністріув України від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, в редакції Закону України №3450-IX від 08.11.2023, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи зазначене, суд вважає, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», звернувшись до суду з позовом до [PERSON] 21.10.2024, строк позовної давності не пропустило. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Позивач просив стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. У даному випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024, додатковою угодою №12 до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024, протоколом погодження вартості послуг до вказаного вище договору, актом прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною договору (а. с. 34-38). Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 2000 грн. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. З огляду на положення\~ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 4422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з 2422,40 грн судового збору та 2000 грн витрат на правничу допомогу. Круючись статтями\~258,\~259,\~263-265 ЦПК України суд

Outcome: approved