Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

06 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у сторін народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року шлюб був розірваний. Цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08 лютого 2016 року. Позивач є військовим пенсіонером і перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України. 30 квітня 2021 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] осіб з інвалідністю внаслідок війни. З 24 лютого 2024 року позивач проходить службу у військовій частині [NUMBER] і бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України. У подальшому за наслідками чергових медичних оглядів медико-соціальною експертною комісією 22 травня 2023 року та 17 червня 2024 року позивачу підтверджували (встановлювали) втрату працездатності - групу інвалідності (довідки МСЕК серії 12 ААГ № 42476372 та серії ААГ № 478691). На підставі висновків МСЕК позивачу видано посвідчення серії [NUMBER] від 30 квітня 2021 року та серії [NUMBER] від 26 червня 2024 року. Позивач зазначає, що з часу призначення йому аліментів суттєво змінився стан його здоров`я. У зв`язку із наявними захворюваннями позивач потребує постійного приймання медичних препаратів, на придбання яких несе матеріальні витрати. Крім цього, 01 червня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи. Від попереднього шлюбу у неї є на утриманні малолітній син [PERSON] , [INFO] . На лікування дружини позивача її пенсійних виплат не вистачає і тому ці витрати покриваються з його грошового забезпечення військовослужбовця. Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року з колишнього чоловіка [PERSON] постановлено стягувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Проте [PERSON] не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів і станом на 01 листопада 2024 року заборгованість по сплаті аліментів становить близько 131 209 гривень 38 копійок, що підтверджується інформацією Ірпінського Відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області. Тому дружина [PERSON] не може самостійно надавати повноцінне матеріальне утримання синові [PERSON] , у зв`язку з чим ці витрати також покриваються з грошового забезпечення позивача. Суттєвою обставиною, що впливає на матеріальний стан позивача, є і необхідність надання матеріальної допомоги непрацездатній матері, [PERSON] , [INFO] . Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] і мати з того часу проживає одна, а враховуючи наявність захворювань, а також те, що вона є особою похилого віку, позивач зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу. Оскільки позивач на даний час перебуває на військовій службі і йому виплачується грошове забезпечення, а також отримує пенсію, враховуючи необхідність додаткових витрат на його лікування та лікування дружини, не утримання малолітнього сина дружини від попереднього шлюбу, надання допомоги непрацездатній матері, розмір аліментів, що підлягають стягненню на дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , підлягає зменшенню до 1/5 частини доходів позивача. Враховуючи стан здоров`я позивача і стан здоров`я його членів сім`ї, а також ту обставину, за якої виникла така заборгованість, позивач вважає, що слід частково звільнити від сплати заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 400\~000,00 гривень. Також просить врахувати, що вищевказана сума заборгованості виникла і з розрахунку на сина [PERSON] , який досяг повноліття [INFO] . За таких обставин позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року (справа № 344/102/16-ц, провадження № 2/344/8/16) на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття; частково звільнити [PERSON] від сплати на користь [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 400\~000,00 гривень (а.с. 1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2024 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.37-38). Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 39-40). 02 грудня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що після розірвання шлюбу діти живуть з нею та їхнім вихованням займається фактично вона одна та, відповідно, вона виконує усі обов`язки щодо їх утримання. При цьому відповідачу коштів на утримання дітей не вистачає. Так, з часу ухвалення рішення суду значно змінилася економічна ситуація, збільшилися витрати на утримання дітей з урахуванням їх віку, потреб і стану здоров`я, а тому [PERSON] зобов`язаний виконувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року по справі №344/102/16- ц, яке є чинним, не скасованим, а тому по сьогоднішній день зобов`язаний платити аліменти на утримання наших спільних дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів щомісячно. При цьому свій обов`язок [PERSON] не виконував. Так, довідкою від 07 червня 2024 року №52 підтверджується відрахування коштів тільки з пенсії [PERSON] відповідно до постанови від 09 червня 2021 року в якості аліментів. Водночас, у рішенні від 08 лютого 2016 року по справі № 344/102/16-ц суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно, тобто не тільки із пенсії, а й із заробітної плати. Так, згідно даних, зазначених у постанові державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, від 01 серпня 2024 року заборгованість по сплаті аліментів з лютого 2022 року становить 650\~083,00 гривень. Така заборгованість виникла, оскільки позивач по справі не сплачував аліменти згідно рішення суду зі своєї офіційно отриманої заробітної плати, отримуваної у військовій частині [NUMBER] . Тобто [PERSON] недобросовісно ставився до своїх обов`язків, встановлених згідно рішення суду від 08 лютого 2016 року по справі №344/102/16-ц, та, відповідно, зазначена вище сума заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла саме у зв`язку з несплатою аліментів на утримання трьох дітей, повинна бути виплачена ним у встановленому законодавством порядку. Таким чином, вимоги позивача у позовній заяві стосовно його звільнення від сплати на користь [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів є безпідставною. Відповідач зазначає, що посилання позивача на статтю 197 Сімейного кодексу України є недоречним, оскільки [PERSON] жодної тяжкої хвороби не має. Протилежного позивачем суду не доведено. Так, тяжкою хворобою можуть бути різні форми туберкульозу, психічні розлади, хвороби ендокринної та нервової системи, органів чуття, органів травлення, нирок, кістково-м`язової системи тощо. Водночас, [PERSON] не хворіє на жодну тяжку хворобу, що підтверджується і тим, що позивачу ІІІ групу інвалідності продовжили тільки на 1 рік, оскільки через рік після переогляду йому вже можливо не буде продовжено інвалідність. Щодо посилань [PERSON] на те, що 01 червня 2023 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка від попереднього шлюбу має сина, якого не може повноцінно утримувати, у зв`язку з чим витрати на нього покриваються з грошового забезпечення [PERSON] , то такі є безпідставними, необґрунтованими, а тому судом мають бути відхилені. Так, позивач сам підтвердив, що син [PERSON] має батька [PERSON] , з якого судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року постановлено стягувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Тобто утримання [PERSON] покладено на його рідних маму і батька та жодного відношення до цього не має [PERSON] , який не пов`язаний з [PERSON] взаємним обов`язком утримання. Відповідач вважає, що критично потрібно ставитись і до посилань позивача стосовно того, що його теперішня дружина [PERSON] є особою з інвалідністю, а тому постійно потребує значних коштів на лікування, оскільки позивач не надав доказів того, що [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи та жодних підтверджень необхідності значних коштів на її лікування також не надано. Більше того, слід звернути увагу, що шлюб із [PERSON] , як вказав позивач, зареєстровано 01 червня 2023 року, що додатково підтверджує те, що заборгованість у розмірі 650\~083,00 гривень, що виникла з лютого 2022 року, не пов`язана жодним чином із реєстрацією нового шлюбу, оскільки свій обов`язок по сплаті аліментів [PERSON] протиправно не виконував і до реєстрації такого шлюбу, оскільки з заробітної плати жодних коштів не сплачував [PERSON] для утримання своїх трьох дітей. Не заслуговують на увагу і посилання позивача на необхідність утримання непрацездатної матері, оскільки [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсійні виплати у зв`язку із цим. Щодо тверджень позивача про припинення обов`язку щодо аліментів на сина [PERSON] , то слід зазначити таке. Так, дійсно 30 вересня 2023 року син досяг повноліття, оскільки від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Проте, по-перше, це тільки підтверджує, що заборгованість, що виникла з лютого 2022 року, виникла в тому числі у зв`язку із обов`язком сплати аліментів на утримання, в тому числі [PERSON] (до 30 вересня 2023 року) та такий обов`язок згідно рішення суду є беззаперечним. По-друге, довідкою від 04 вересня 2023 року, виданою Вищим професійним училищем №21 м. Івано-Франківська, підтверджується факт навчання [PERSON] у вказаному навчальному закладі. Просить у задоволенні позову відмовити і повному обсязі (а.с. 48-54). Позивач до суду не прибув, проте надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року по справі № 344/102/16-ц, провадження № 2/344/8/16 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття (а.с.9-10). 01 червня 2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 11). Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 12-14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.15). Позивач є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] (а.с. 16, 18, 19). [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи та отримує пенсію (а.с. 17, 20). 11 квітня 2024 року державним виконавцем винесена постанова у виконавчому провадження № 50776832, якою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 21, 32-34). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07 червня 2024 року № 52 з пенсії [PERSON] проводяться відрахування. Сума відрахувань за період з 01 серпня 2021 року по 31 травня 2024 року становить 32 0599,40 гривень (а.с. 22). [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с. 23). Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 24). [PERSON] працює та отримує заробітну плату (а.с. 25-26). Батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 27). [PERSON] помер [INFO] (а.с.28). [PERSON] зверталася за медичною допомогою (а.с. 29). Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, починаючи з 05 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 30). 01 серпня 2024 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату,пенсію,стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадження № 50776832, якою звернуто стягнення доходи [PERSON] (а.с. 31-34). Державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментах [PERSON] (а.с.35-36). [PERSON] навчається на 1 курсі Вищого професійного училища № 21 м. Івано-Франківська з 01 вересня 2023 року. Форма навчання денна. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2025 року (а.с.55). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При вирішенні питання щодо можливості зміни розміру аліментів судом також враховується, що відповідно до норм Сімейного кодексу України розмір аліментів у будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.\~ Стаття 192 Сімейного кодексу України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилається на погіршення стану свого здоров`я та зміну свого матеріального і сімейного стану. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач після прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей став особою з інвалідністю 3 групи. Проте позивач не надає жодних доказів про те, що він потребує постійного приймання медичних препаратів, на придбання яких несе матеріальні витрати. Доказів на підтвердження зміни (погіршення) матеріального становища позивача також суду не надано.\~ Так, з рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] . На даний час позивач продовжує працювати у військовій частині. Крім того, позивач, як зазначено у позовній заяві, з 2021 року почав отримувати пенсію по інвалідності. Щодо посилань [PERSON] на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка від попереднього шлюбу має сина, якого не може повноцінно утримувати, то суд зазначає, що син [PERSON] має батька [PERSON] , з якого судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року постановлено стягувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Наявність заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання рідних дітей позивача. Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що його теперішня дружина [PERSON] є особою з інвалідністю, а тому постійно потребує значних коштів на лікування, які зобов`язаний нести позивач. Оскільки позивачем не надано доказів того, що пенсії його дружини недостатньо для лікування, а також, що вона потребує значних коштів на лікування. Також суд зазначає, що реєстрація шлюбу з іншою жінкою не є безумовною підставою для висновку про погіршення матеріального стану. Крім того, позивач не надав жодних доказів про те, що його дружина не працює, а також про наявність інших обставин, які б свідчили про те, що його дружина перебуває у нього на утриманні. Посилання позивача на те, що його старший син досяг вісімнадцяти років, враховуючи відсутність жодних доказів про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини з доходів відповідача після досягнення сином [PERSON] повноліття, на час розгляду справи не є підставою для зміни стягуваних аліментів, оскільки у рішенні суду від 08 лютого 2016 року зазначено про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 від всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачем не доведено жодними доказами, що з його доходів продовжується стягнення аліментів також на утримання повнолітнього сина. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачем не надано жодних належних і допустимих, достовірних та достатніх доказів про зміну свого матеріального або сімейного стану, зміну матеріального або сімейного стану відповідача, так само не доведено погіршення або поліпшення свого здоров`я, здоров`я відповідача та здоров`я дітей, що спричинило погіршення матеріального стану, тому у задоволенні позовних вимог про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід відмовити. Вирішуючи вимоги про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності є достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Такі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Судом встановлено, що діти після розірвання шлюбу між сторонами проживають разом з матір`ю, відповідачем по справі. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не додає розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, з якої можливо б встановити період виникнення заборгованості. Постанова державного виконавця від 01 серпня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не містить інформацію про наявність заборгованості саме у розмірі 650083,00 грн. З матеріалів справи не вбачається, а позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що дослідженими у справі доказами не встановлені підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, для зміни розміру аліментів, а також підстави, передбачені статтею 197 Сімейного кодексу України, для часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментах, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.\~141, 180-182, 184, 192, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed