Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

у жовтні 2024 року через свого представника [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 008361 виданого 17 травня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів від 24 листопада 1999 року № 67 на земельну ділянку площею 0,05 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 8497 на ім`я [PERSON] . Встановлення даного факту необхідно йому для оформлення спадщини після смерті матері. Заявник у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.03.2011 року (а.с. 8). На день смерті, [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті, відкрилася спадщина на майно, що належало їй на праві власності, в тому числі земельну ділянку, яка розташована на території садівничого товариства «Хімік» колишньої Старобілоуської сільської ради (зараз Старобілоуський старостинський округ Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області). Вищезазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 008361 від 17.05.2000 року (а.с.11). Заявник після смерті своєї матері [PERSON] є спадкоємцем першої черги в силу приписів ст. 1261 ЦК України. Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за заявою [PERSON] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Оскільки в правовстановлюючому документі, який підтверджує право власності спадкодавця на відповідну земельну ділянку, наявна помилка в написанні прізвища спадкодавця, заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Зокрема, згідно актового запису про смерть [PERSON] її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Проте в Державному акті на право приватної власності на землю від 17.05.2000 року прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». В технічному звіті про видачу державних актів на право приватної власності на землю садівничого товариства «Хімік» Старобілоусівської селищної ради Чернігівського району зазначено що вказана ділянка виділяється [PERSON] . Також в пояснювальній записці до звіту, довідці про членство в садівничому товаристві «Хімік» та акті про погодження меж вищевказаної земельної ділянки чітко зазначено, прізвище саме [PERSON] надається у приватну власність земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,05 га. У вказаній пояснювальній записці зазначено, що технічна документація та Державний акт на право приватної власності за землю відповідають паспортним даним громадянки [PERSON] . З аналізу вищезазначених документів та даних, які в них містяться випливає, що при складанні (видачі) правовстановлюючого документа, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 008361 було неправильно зазначено прізвище власника земельної ділянки. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved