Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

12.09.2024 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем та зареєстрований 26 серпня 2005 року Черемушкинським відділом ЗАГС управління ЗАГС москви, актовий запис №1597 у зв`язку із припиненням фактичних шлюбних відносин та відсутності ведення спільного господарства. Підсудність справи була визначена стороною позивача на підставі ч.2 ст.28 ЦПК України через неможливість позивачки здійснити розірвання шлюбу на території російської федерації, де він був зареєстрований у зв`язку з воєнним станом на відсутністю можливості звернутися до суду на території російської Федерації. В обгрунтування позову зазначив, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, неможливість побудувати сім`ю на відстані. Ухвалою судді від 17.09.2024 провадження у справі було відкрито, призначене перше судове засідання, наданий відповідачу час для подання відзиву, виклик відповідача здійснений у порядку ч.10 ст.187 ЦПК України через оголошення на вебсайті суду (а.с.15). У судове засідання сторони не прибули. Представник позивача - адвокат Гіль Ю.П. подав заяву від 10.10.2024, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Не заперечує щодо постановлення заочного розгляду у справі. Відповідач у судове засідання не прибув, відзив не подав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку ч.10. ст.187 ЦПК України (а.с.15), клопотань на вирішення складу суду не подавав. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 26 серпня 2005 року був укладений шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] , який був зареєстрований Черемушкинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви (актовий запис №1597), що підтверджується як оригіналом вказаного свідоцтва (а.с.4,5), так і його перекладом на державну мову, що посвідчений приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Асадуллаєвим О.Е. 07.09.2024 (реєстрові номери 2295)(а.с.5). Від шлюбу дітей не мають, мешкають у країнах свого громадянства. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України №2709-ІV від 23.06.2005 року «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Статтею 60 зазначеного закону визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст.63 закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу на території, де шлюб припиняється. Таким чином, суд приходить до думки, що справа може розглядатися у Нововолинському міському суді Волинської області, оскільки позивач мешкає на території України та є громадянином України, а відповідач мешкає на території російської федерації, що унеможливлює для позивача звернення до суду за місцем проживання відповідача, враховуючи прийняття 01.12.2022 року та набуття чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» стосовно російської федерації та Республіки Білорусь, а також відсутністю можливості суду самостійно комунікувати з відповідачем засобами поштового зв`язку. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні справи по суті, суд приходить до думки, що зазначені позивачкою підстави розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам сторін по справі. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved