Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 15.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до умов якого остання отримала у позику грошові кошти в розмірі 45000,00 дол. США із зобов`язанням повернути таку ж суму грошових коштів до 15.05.2018 року на умовах, визначених даним договором. Грошові кошти були отримані позичальником 15.05.2008 року, про що [PERSON] склала розписку про отримання позики від [PERSON] в сумі 45000,00 дол. США. Після передачі коштів сторони спілкувалися та мали добрі товариські відносини. До настання терміну поверненню боргу відповідачка поїхала за кордон і тимчасово там проживала. Під час настання терміну повернення коштів, відповідачка пояснила, що має фінансові труднощі та попросила відстрочення терміну повернення грошових коштів. Оскільки, сторони були добре знайомі та позичальник знаходилася за кордоном, позивачем було прийняте рішення не підписувати документів, які свідчили б про перенесення терміну повернення грошових коштів. У 2020 році кошти все ще не були повернуті. Відповідачка посилалась на скрутне матеріальне становище та неможливість приїхати в Україну, у зв`язку з карантинними обмеженнями, викликаними епідемією вірусу COVID-19. А тому, відповідачка запропонувала позивачу передати останньому в підтвердження виконання зобов`язань в майбутньому належне їй майно, а саме житлові квартири, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . На виконання домовленості, відповідачка доручила своїй знайомій [PERSON] передати Грабовському ключі від вищевказаних квартир, майно, яке знаходилося в квартирах та квитанції по оплаті комунальних послуг. Передачу квартир було оформлено у вигляді розписки від 14.09.2020 року з додатком щодо опису майна, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після передання квартир позивач сплатив борги відповідачки за комунальні послуги та почав володіти і користуватися квартирами, та самостійно нести витрати на утримання квартир. На початку 2023 року [PERSON] перестала відповідати на телефонні дзвінки та позичені у [PERSON] кошти не повернула. Оскільки, [PERSON] відмовляється в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов`язання згідно Договору позики від 15.05.2008 року, просить суд ухвалити рішеннями, яким стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 15.05.2008 року в розмірі 45000,00 дол. США та понесені позивачем судові витрати. Суд констатує, що в ході розгляду даної справи, а саме під час підготовчого провадження по справі, представником позивача [PERSON] [PERSON] неодноразово було збільшено розмір позовних вимог. Так, в останній заяві про збільшення розміру позовних вимог від 13.06.2024 року, представник позивача вказує на те, що згідно з умовами Договору позики, викладеними у розписці [PERSON] , остання зобов`язалася повернути суму позики не пізніше 15.05.2018 року. Оскільки свій обов`язок позичальник не виконала, проте відповідно до змін в цивільному законодавстві, на час дії воєнного стану, вона звільняється від сплати відсотків за прострочення в цей час, тому вважає, що за період із 16.05.2018 року до початку дії воєнного стану на території України 23.02.2022 року (включно) відповідачка має сплатити три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5104 дол. США. Кількість днів прострочення розраховувалася наступним чином: із 16.05.2018 року по 23.02.2022 року = 3 роки, 9 місяців, 8 днів, що в календарних днях 1380 днів. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 15.05.2008 року в розмірі 45000,00 дол. США та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 5104,00 дол. США. Окрім того представником позивача [PERSON] [PERSON] було подано до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат у справі № 523/4863/24 та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24750,00 грн. та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 15140,60 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 19.04.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч.3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По справі встановлено, що 15.05.2008 року відповідачка [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000,00 дол. США із зобов`язанням повернути отримані у позику грошові кошти в строк до 15.05.2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Розпискою від 15.05.2008 року, підписаною власноручно [PERSON] . Даний факт відповідачкою спростовано не було. У визначений у розписці строк відповідачкою кошти повернуті не були. У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Даний висновок зроблено Великою Палатою ВС у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Суд вважає, що наявний у матеріалах справи оригінал Розписки від 15.05.2008 року є належним письмовим доказом укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від позивача (кредитора) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача виплатити позивачу зазначену суму боргу. 31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Встановивши наявність складеної [PERSON] розписки про отримання в борг у позивача коштів, що було обумовлено сторонами у розписці, підписано власноручно відповідачкою, факт неповернення цих коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики (розпискою) суми боргу в розмірі 45000,00 дол. США. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник)зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно приписів ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо розрахунку 3 % річних від простроченої суми, за кожен день прострочення. Прострочення відповідачки з повернення суми позики виникло 16 травня 2018 року. Сума 3% річних розраховується з 16 травня 2018 року по 23 лютого 2022. Сума заборгованості Позичальника становить 45000,00 дол. США. 3% річних розраховується з 16 травня 2018 року по 23 лютого 2022 року, тобто за 1380 днів. Так, 45000,00 дол. США (сума боргу) х 3 % річних / 100 х 1380 (кількість днів прострочення) / 365 днів = 5104,00 дол. США. Загальна сума 3% річних за весь період прострочення становить 5104,00 дол. США. Таким чином, сума 3% річних, шо належить до стягнення з [PERSON] , складає 5104,00 дол. США. Суд констатує, що вищевказаний розрахунок відповідачкою спростовано не було. Таким чином, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачці за період прострочення 3% у розмірі 5104,00 дол. США, у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати заборгованості за Договором Позики у визначений строк. Так як своїх зобов`язань за договором позики [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення коштів, наданих у позику, а також заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи 3% річних сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 50104,00 дол. США та підлягає стягненню. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідачки [PERSON] слід тягнути на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 15.05.2008 року в розмірі 45000,00 дол. США та 3% річних у розмірі 5104,00 дол. США. Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Акуліч О.О. (Ордер серія ВН № 1343531 від 13.03.2024 року) та адвокатом Атаманчук Н.С. (Ордер серія ВН № 1361513 від 08.05.2024 року). Підставами для надання позивачу правничої допомоги був Договір про надання правової (правничої) допомоги № 04/12/23 від 30.12.2023 року. Відповідно до п. 1.1 Договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку, визначених цим договором та додатками до договору, що є невід`ємною частиною договору після їх підписання сторонами. Клієнт зобов`язується оплатити надану правничу допомогу та фактичні витрати, що не відносяться до надання правничої допомоги, але які необхідні для виконання договору. Згідно п. 4.1 Договору гонорар Адвокатського об`єднання визначається виходячи з сукупної вартості правової (правничої) допомоги, наданої за Договором. Гонорар Адвокатського об`єднання визначається на підставі Актів про надання правової (правничої) допомоги, що оформлюються Додатками № 6 відповідно до цін, погоджених у Додатку № 1 до цього Договору. Окрім того, в матеріалах справи наявний Додаток № 6 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/12/23 від 30.12.2023 року відповідно до якого гонорар Адвокатського об`єднання складає 24750,00 грн. за: -Підготовка адвокатом та узгодження з клієнтом стратегії представництва інтересів, застосування якої буде реалізовано адвокатом у подальшому 2500,00 грн.; -Ознайомлення та аналіз судової практики щодо спірних правовідносин 2250,00 грн.; -Складання позовної заяви 5000,00 грн.; -Складання заяви про забезпечення позову 1000,00 грн.; -Адвокатський запит до КП «БТІ» ОМР 1500,00 грн.; -Складання клопотання про витребування доказів від КП «БТІ» ОМР 1000,00 грн.; -Виїзд в суд для утримання ухвали про витребування доказів від 27.05.2024 року 1000,00 грн.; -Організація подання\~на виконання\~ухвали про\~витребування доказів\~від 27.05.2024\~року до КП «БТІ» ОМР 1000,00 грн.; -Складання клопотання про витребування доказів від Відділу ДРАЦС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) та Державної прикордонної служби України 1000,00 грн.; -Виїзд в суд для отримання ухвали про витребування доказів від 06.06.2024 року 1000,00 грн.; -Організація подання на виконання ухвали про витребування доказів від 06.06.2024 року засобами поштового зв`язку 1000,00 грн.; -Складання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.06.2024 року 1000,00 грн.; -Організація направлення заяви про збільшення розміру позовних вимог відповідачу засобами поштового зв`язку 500,00 грн.; -Моніторинг стану розгляду справи у разі розгляду за відсутності сторін (оплачується одноразово за інстанцію) 5000,00 грн. Сторони домовились, що гонорар Адвокатського об`єднання складає 24750,00 грн. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року з розгляду справи № 922/1964/21, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовує наступні критерії. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. А тому, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved