Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

26 серпня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" про стягнення безпідставно набутих коштів В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 05 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі примусового виконання виконавчого напису № 4928 від 27 вересня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" заборгованості у загальному розмірі 10 056,00 грн. Зазначені кошти були стягнуті з [PERSON] , а виконавче провадження фактично завершено. Рішенням Новомиргородського райнного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року у справі № 395/199/24 виконавчий напис № 4928 від 27 вересня 2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти у сумі 10 056,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2024 року цивільну справу № 753/16579/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 3 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася відповідачу на адресу його місця знаходження: м. Київ, вул. Зарічна, 1-б, оф.236, та були отримані уповноваженою особою відповідача 21 жовтня 2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду. Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. 05 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з приводу примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 27 вересня 2021 року №4928 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Айкн Дебт Коллекшн" заборгованості у загальному розмірі 10 056,00 грн. Окрім того, 26 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. №10611 від 02 серпня 2024 року, який був наданий, як відповідь на запит адвоката Цокало Т.М. від 25 липня 2024 року, вбачається, що в межах виконавчого провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 4928 від 27 вересня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» в сумі 10 056,00 грн, кошти стягнуто в повному обсязі, з урахуванням витрат та основної винагороди приватного виконавця, а саме: стягувачу перераховано 10 056,00 грн., стягнуто витрат - 500,00 грн., стягнуто основної винагороди приватного виконавця - 1 005,60 грн. Виконавче провадження завершено з підстав визначених п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" фактично виконано, 31 січня 2024 року. Таким чином, грошові кошти у загальному розмірі 10 056,00 грн, які були зараховані на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. при примусовому виконанні виконавчого напису № 4928 від 27 вересня 2021 року. Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року у справі № 395/199/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 27 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4928. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Як вбачається з листа приватного виконавця Городецької Ю.С. виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4928 від 27 вересня 2021 року про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 10056,00 грн на користь ТОВ "ФК "Айкон Дебт Коллекшн", фактично виконано 31 січня 2024 року. В той же час, виконавчий напис, на підставі якого було стягнуто кошти з позивачки, відповідним рішенням суду першої інстанції визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів стягнутих з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Враховуючи те, що "ФК "Айкон Дебт Коллекшн" було перераховано грошові кошти у розмірі 10 056,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України зазначеної суми коштів Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши надані до позовної заяви докази в їх сукупності, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим позивач просила стягнути з відповідача витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 635/22-06-2023 від 22 червня 2023 року, укладеному між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М., адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором. Розділом 3 договору передбачені умови сплати гонорару адвоката. Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 23 серпня 2024 року до згаданого договору про надання правничої допомоги, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги за договором вчинені адвокатом за позовною заявою [PERSON] до ТОВ "ФК Айкон Дебт Коллекшн" про стягнення безпідставно набутих коштів: надання усної консультації - 1000,00 грн; підготовка та написання адвокатського запиту за вих. № 3547/ЗПТ від 25 липня 2024 року до ПВ ВО Кіровоградської області [PERSON] - 500,00 грн; надання повторної усної консультації - 500,00 грн; підготовка та написання позовної заяви про стягнення безпідставно набутих коштів, яка подана до Дарницького районного суду м. Києва - 3000,00 грн. Загальна сума правничої допомоги склала 5000,00 грн Відповідно до квитанції № 635/22-06-2023 від 29 липня 2024 року, [PERSON] передала адвокату Цокало Т.М. кошти у розмірі 5000,00 грн. Таким чином адвокатом були надані докази понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підстави та предмет позову, ціну позову, складність справи, існування усталеної судової практики щодо розгляду аналогічних спорів, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 3500 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved