Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом, після уточнення якого, просив визнати [PERSON] , [INFO] , своїм батьком, скасувати своє усиновлення [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Виконавчого комітету Львівської області від 08 вересня 1987 року №469, та зобов`язати уповноважений відділ РАЦС внести відповідні зміни до актового запису №6170 від 14 серпня 1980 року про своє народження. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] , є його біологічним батьком, коли актовий запис про батька при народженні вчинено згідно ч. 1 ст. 135 СК України, а усиновлення його [PERSON] (його вітчимом) він бажає скасувати за взаємною згодою з останнім, оскільки сімейні відносини між ними не склалися. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив, що після того, як йому виповнилось 8 років, бабуся з дідусем по лінії матері повідомили, що в нього є рідний батько - [PERSON] . В подальшому він з ним познайомився та почав підтримував відносини. При цьому в нього не склались відносини з [PERSON] та інколи у них виникали конфлікти та непорозуміння. Після досягнення повноліття він не підтримує сімейні відносини з [PERSON] , а тому просив про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що він не знав про вагітність [PERSON] та народження сина, оскільки виїхав на заробітки, з матір`ю позивача однією сім`єю не проживав. Має громадянство Ізраїлю, на даний час проживає в Україні і вони з позивачем мають намір юридично оформити свої сімейні відносини. Також зазначив, що в Медико-генетичному центрі «МАМА-ПАМА», співробітниками медичного центру у них відібрано зразки біологічного матеріалу для проведення молекулярно-генетичного дослідження, що підтверджує їх споріднення. Третя особа [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи, до суду не прибула. Подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позову, оскільки вважає, що син має право визнати батьківство свого біологічного батька, а усиновлення яке здійснене поза його волею наразі порушує його права. Третя особа [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що надає згоду на скасування усиновлення і не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач народився [INFO] , актовий запис № 6170 від 14 серпня 1980 року, вчинений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. На час первинної реєстрації народження позивача прізвище ім`я та по батькові дитини вказано [PERSON] , батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (відомості про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері, згідно частини 1 статті 135 СК України). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 березня 1983 року, матір позивача зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на шлюбне [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Львівської області від 08 вересня 1987 року №469, надано згоду на усиновлення [PERSON] , [INFO] громадянином [PERSON] , про що 13 жовтня 1987 року внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини (позивача по справі), прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , по батькові дитини [PERSON] змінено на [PERSON] , батьком дитини вказано [PERSON] . Згідно акту відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) 06 липня 2023 року в Медико-генетичному центрі «МАМА-ПАПА» співробітником медичного центру [PERSON] , відібрано біологічний матеріал у позивача та відповідача, для проведення молекулярно-генетичного дослідження. Відповідно до висновку генотипоскопічного експертного дослідження № 38911 від 14 липня 2023 року, який складено Медико-генетичним центром «МАМА-ПАМА» на замовлення позивача - ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997%. Дані обставини підтверджуються також сукупністю досліджених в суді доказів, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 11 листопада 1987 року, актовий запис №6170, копією паспорта позивача, копією паспорта відповідача, копією посвідки на постійне проживання в Україні [PERSON] , № [NUMBER] від 17 листопада 2023 року, витягом з реєстру територіальної громади від 07 грудня 2023 року, копією свідоцтвом про серії [NUMBER] , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, висновком генотипоскопічного експертного дослідження №38911 від 14 липня 2023 року, актом відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно - генетичної експертизи. Вказані обставини відповідачем визнані й ніким з учасників справи не заперечувалися. З матеріалів справи та пояснень сторін в суді встановлено, що відповідач, [PERSON] , [INFO] , є рідним батьком позивача [PERSON] , [INFO] . У той же час, сімейні відносини з усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , у позивача не склалися, а тому за їхньою згодою таке усиновлення підлягає скасуванню із внесенням змін до актового запису про народження позивача. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Частиною 1 статті 126 СК України врегульовано, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 128 СК України, визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до частини 1 статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Також, відповідно до п. 5 зазначеної Постанови спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 статті 238 СК України, усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Згідно з частинами 1, 2 статті 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно частини 5 статті 239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по-батькові, які вона мала до усиновлення. Стаття 240 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В силу ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги викладене, суд встановив, що невизнані права позивача підлягають визнанню, а позов про це є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved