Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 1246 від 19.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] . У грудні 2023 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2024 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії. Позов обґрунтований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за умовами кредитного договору від 01.07.2020 року № 501522492, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за умовами кредитного договору від 01.07.2020 року № 0426-0451 та АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» за умовами угоди від 07.05.2018 № SAMDNWFC00042350025 (з урахуванням збільшеного кредитного ліміту) вважають, що позивач не виконує свої зобов`язання за вказаними договорами в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого у позивача начебто утворилися заборгованості перед відповідачами. Інформацію про вказані заборгованості внесено до кредитної історії позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій». Позивач із зазначеним категорично не погоджується, факт отримання нею кредитних коштів та існування заборгованості перед відповідачем-1, відповідачем-2 та відповідачем-3 не визнає. Вважає, що під час укладання зазначених правочинів було порушено її права, як споживача послуг. Стверджує, що невідома особа, яка без наявності на те правових підстав діяла від імені позивача, видаючи себе за неї, збільшила кредитний ліміт в Приватбанку, уклала кредитні договори з фінансовими установами від імені позивача, а в подальшому розпорядилась отриманими коштами на власний розсуд. Позивач вважає, що наполяганнями відповідачів на існуванні у позивача заборгованостей за начебто отриманими нею кредитами, відправлення на її адресу вимог про негайну сплату боргу та попереджень про наявну заборгованість, а також безпідставним зіпсуванням її кредитної історії порушуються її конституційні та цивільні права, для захисту яких вимушена звертатися до суду з позовом про визнання правочинів недійсними в порядку п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсним кредитний договір від 01.07.2020 року № 501522492, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246, вул. Лейпцизька, 15 Б, 1 поверх, м. Київ, 01015) та невстановленою особою, яка діяла від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) без наявності на те правових підстав та без її згоди, та застосувати наслідки недійсності правочину; визнати недійсним кредитний договір від 01.07.2020 року № 0426-0451, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) та невстановленою особою, яка діяла від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) без наявності на те правових підстав та без її згоди, та застосувати наслідки недійсності правочину; визнати недійсною в частині збільшення кредитного ліміту та отримання кредитних коштів угоду від 07.05.2018 року № SAMDNWFC00042350025, укладену між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та застосувати наслідки недійсності правочину; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» (код ЄДРПОУ 33546706, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) вилучити з кредитної історії [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії, передбачені пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У лютому 2023 представник ТОВ «УКР Кредит Фінанс» надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях. У травні 2023 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач виключив вимоги до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та заявив клопотання про виключення Товариства зі складу відповідачів, а ТОВ «Таліон Плюс» зі складу третіх осіб. Просив визнати недійсною в частині збільшення кредитного ліміту та отримання кредитних коштів угоду від 07.05.2018 № SAMDNWFC00042350025, укладену між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] та застосувати наслідки недійсності правочину; зобов`язати ТОВ «Українське страхове бюро історій» вилучити з кредитної історії [PERSON] відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». 11.12.2020 ухвалою суду витребувані докази від ТОВ «лайфселл», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «Епіцентр К». 24.11.2021 задоволено клопотання представника позивача та постановлена ухвала про витребування доказів від ТОВ «лайфселл». 02.08.2022 до участі у справі за клопотанням позивача залучено в якості третіх осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Фактор», Товариство з обмежено відповідальністю «Служба виконання стягнення». 31.10.2022 за клопотанням представника позивача судом повторно витребувані докази в АТ КБ «ПриватБанк». 12.05.2023 представником позивача подана заява про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про виключення зі складу відповідачів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та зі складу третіх осіб - ТОВ «Колекторська компанія «Фактор», ТОВ «Служба виконання стягнення». Заява та клопотання судом задоволені. 17.05.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено праву до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник Позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони Позивача, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки представник приймає участь у судових заіданнях в Печерському районному суді. Відповідач-2 в судове засідання не з?явився, свого представника до суду не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» в судове засідання не з?явилися, своїх представників до суду не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Щодо клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що останнім не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він приймає участь в інших судових засіданнях, тому суд не бере до уваги вказане клопотання представника відповідача-1. Враховуючи, що належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02 липня 2020 року через проблеми з мобільним зв`язком позивач звернулася до оператора лайфселл та випадково дізналася про те, що невстановленою особою через особистий кабінет позивача в лайфселл була заблокована її сімкарта (номер моб.тел. [NUMBER] ) в зв`язку з начебто її втратою. При цьому даний номер протягом тривалого часу належить позивачу, а сама вона є членом «lifecell PLATINUM Клуб» саме за вказаним абонентським номером. Оператор «лайфселл» повідомив позивачу, що невстановленою особою також зроблена переадресація з`єднань з її номера на інший номер [NUMBER] . Даний факт підтверджується деталізованою інформацією по номеру абонента [NUMBER] , наданою ТОВ «лайфселл». Згідно з цією інформацією, переадресація з`єднань на інший номер [NUMBER] здійснювалася ще 30.06.2020 року двічі - близько 11 год. 30 хв. та 11 год. 33 хв. Запідозривши можливість шахрайства, цього ж дня, 02.07.2020 року позивач з іншого номеру [NUMBER] звернулася на гарячу лінію Приватбанку за номером 3700 та спробувала дізнатися про рух коштів на своїх рахунках, але це їй не вдалося, оскільки позивач телефонувала на гарячу лінію не з фінансового номеру телефону, який на той час був заблокований. На гарячій лінії позивачу повідомили, що інформацію про рух котів вона зможе дізнатися звернувшись до відділення банку за наявності паспорту та РКНОПП, яких позивач при собі не мала. В цей день було лише заблоковано картки позивача в Приватбанку, про що вона була повідомлена персональним банкіром [PERSON] , що підтверджується розрудківкою з чату. Матеріалами справи, а саме - інформацією, наданою позивачем та ТОВ «лайфсел» доведено, що на той час позивач користувалася кінцевим пристроєм (мобільним телефоном) IPhone 11 Pro, Serial No. [NUMBER], IMEI основний [NUMBER] та IMEI додатковий [NUMBER] з абонентським номером [NUMBER] , який на той момент був фінансовим номером позивача в Приватбанку. При цьому, у період з 27.06.2020 року по 06.07.2020 року позивач разом зі своїми знайомими [PERSON] та [PERSON] перебувала у місті Одесі, де проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується показаннями цих осіб, викладеними у протоколах опитування адвокатом особи за її згодою. Факт виїзду позивача з м. Києва 27.06.2020 близько 5 год. ранку та приїзд у м. Одеса 27.06.2020 близько 13 год., подальше її перебування у м. Одеса та с. Лиманка Одеського району до 16 год. 20 хв. 06.07.2020 та повернення до м. Києва 06.07.2020 о 20 год. 29 хв. підтверджуються інформацією з додатків № 1 та № 2 до листа ТОВ «лайфсел» від 12.04.2022 № 1077д. У цей же період часу, а саме - 30.06.2020 з 07:57:23 до 11:51:14 невстановлена особа отримала доступ до особистого кабінету позивача у Лайфсел та здійснила ряд транзакцій з метою зміни чи налаштування послуги переадресації дзвінків, спроб чи скорочення переліку послуг за абонентським (телефонним) номером [NUMBER] , у тому числі - переадресація дзвінків та СМС-повідомлень на номер [NUMBER], який був активований в мережі оператора мобільного зв`язку саме 30.06.2020 (лист ТОВ «лайфселл» від 23.04.2021 № 000346к). Як вбачається з матеріалів справи, під час першої спроби переадресації дзвінків 30.06.2020, а саме об 11:30:07 та об 11:33:15 на номер [NUMBER] були отримані вхідні дзвінки з Приватбанку (номер 380567335040), що підтверджується інформацією з додатку № 2 до листа ТОВ «лайфсел» від 12.04.2022 № 1077д. На наступний день, 01.07.2020 починаючи з 04 год. 53 хв. невстановлена особа, знову використавши особистий кабінет позивача у Лайфсел, знову здійснила ряд операцій з метою переадресації дзвінків та призупинила надання послуг за абонентським номером [NUMBER] , що належить позивачу, нібито через його втрату - здійснила «блокування номеру». Саме в цей період - 01.07.2020 о 04:56:31 та о 04:58:19 на абонентський номер позивача [NUMBER] надійшли два дзвінки від Приватбанку з номеру [NUMBER] , проте вони були переадресовані на номер [NUMBER] через вищеописані дії в особистому кабінеті Лайфсел (додаток № 2 до листа ТОВ «лайфсел» від 12.04.2022 № 1077д). Ряд з цих фінансових установ у подальшому підтверджували, що до них надходили запити для отримання кредитів на ім`я [PERSON] , але з низки причин у наданні цих кредитів було відмовлено. Також інформація щодо запитів цих фінансових установ під час розгляду заявок на кредит, відображена в інформації, наданій ТОВ «Українське бюро кредитних історій» по [PERSON] . Зазначені обставини підтверджують факт використання персональних даних позивача у шахрайських цілях. Інформація, надана Приватбанком (виписка по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам за період 30.06.2020 - 02.07.2020 та письмові пояснення, надані листом від 12.05.2021) свідчить про наступне: по-перше, баланс на рахунках на початок періоду становив 1560,71 грн (власні кошти позивача); баланс на рахунках на кінець періоду становив - 49 932,05 грн; усього витрат на суму 63941,31 грн; усього надходжень на суму 12448,55 грн; по-друге, станом на 30.06.2020 кредитний ліміт на рахунках позивача становив 0,00 грн; 01.07.2020 кредитний ліміт був збільшений до 50 000,00 грн; по-третє, саме 01.07.2020 у особистому кабінеті Приват 24 відбулося збільшення кредитного ліміту, причому збільшення відбувалося у декілька спроб, поступово; крім того, в цей же період в особистому кабінеті Приват 24 здійснено ряд фінансових операцій з використанням як особистих коштів позивача, так і кредитних коштів, а також зняття готівки та безготівкова оплата товарів у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області; по-четверте, підтверджується факт отримання позивачем двох банківських карток - [NUMBER] (дата відкриття 07.05.2018) та [NUMBER] (дата відкриття 14.05.2018), натомість жодним доказом не підтверджено факт отримання позивачем картки [NUMBER] (дата відкриття 01.07.2020); по-п`яте, саме з використанням картки [NUMBER] (з індивідуальним дизайном), яку отримала та активувала невідома особа за невідомих обставин, 01.07.2020 було проведено більшість транзакцій, зокрема - чотири рази збільшувався кредитний ліміт (до 50000,00 грн); чотири рази знімалася готівка в банкоматах м. Кривий Ріг (на загальну суму 29400,00 грн); здійснювалося поповнення готівкою картки в терміналі самообслуговування м. Кривий Ріг на суму 500,00 грн; шість разів здійснювалася безготівкова оплата товарів в закладах торгівлі м. Кривий Ріг (на загальну суму 31078,30 грн). При цьому слід врахувати, що відповідно до інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у листі від 26.09.2023 № 20.1.0.0.0/7-64263, картки з індивідуальним дизайном виготовлялися виключно у виді пластикових карток; безготівкова оплата в закладах торгівлі (зокрема з використанням послуги «Оплата частинами» - як у даному випадку в ТОВ «Епіцентр-К») можлива лише з використанням пластикової картки. Отже картка [NUMBER] (з індивідуальним дизайном) була фізично виготовлена Приватбанком та якимось чином була отримана невстановленою особою та в подальшому активована і використана для шахрайських дій. Інформацію про це мав би надати відповідач (на підставі проведених службових перевірок), проте з якихось міркувань не надав. Таким чином, впродовж 01.07.2020, у той час, коли позивач перебувала у м. Одеса, невідома особа, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, здійснила блокування номеру [NUMBER] , який був фінансовим номером позивача, та здійснила переадресацію вхідних дзвінків та СМС-повідомлень на номер [NUMBER] . У подальшому, використавши персональні дані позивача та здійснивши вхід в її особистий кабінет Приват 24, ця невідома особа отримала на ім`я позивача без її волі мікрокредити в двох фінансових установах, а також здійснила ряд транзакцій як в особистому кабінеті Приват 24, що належав позивачу, так і в банкоматах та закладах торгівлі м. Кривий Ріг з використанням картки [NUMBER]. Внаслідок зазначених дій невстановленої особи позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 1560,71 грн (її власні кошти). Крім того, ці дії стали причиною притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності, у вигляді покладання на останню обов`язку з повернення кредитних коштів, які фактично позивач не отримувала і ними не розпоряджалася, а також сплати відсотків за користування кредитом. Доказом такої цивільно-правової відповідальності є цивільна справа № 756/5267/21 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , яка перебуває на розгляді Голосіївського районного суду міста Києва. У цьому позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» визначає заборгованість [PERSON] перед банком станом на 17.03.2021 у розмірі 76973,27 грн. Окремо, слід зазначити, що серед здійснених 01.07.2020 безготівкових оплат невідома особа здійснила в ТЦ «Епіцентр» м. Кривий Ріг перший платіж за покупку за сервісом Приватбанку «Оплата частинами» на суму 3699,48 грн, при цьому вся сума покупки складала 14797,92 грн, отже є очевидним, що заборгованість за сплату решти суми в розмірі 11098,44 грн також буде покладена на позивача. Як свідчить інформація з листа від 22.04.2021 № 325 ТОВ «Епіцентр К», надана на ухвалу суду від 11.12.2020, та з відповідного фіскального чеку, мова йде про купівлю двох смартфонів Samsung SM-A415 вартістю 7398,96 грн кожен. Про факт доступу сторонніх осіб до її особистого кабінету у Лайфсел позивачу стало відомо лише 02.07.2020 після того, як позивач через проблеми з мобільним зв`язком (телефон був не «в мережі») звернулася до оператора Лайфселл та дізналася, що її номер заблокований у зв`язку з начебто втратою. Також оператор повідомив позивача, що була здійснена переадресація вхідних дзвінків та СМС-повідомлень на інший номер, невідомий позивачу. Запідозривши можливість шахрайства, цього ж дня, 02.07.2020 - негайно після розмови з оператором мобільного зв`язку позивач зі свого іншого номеру [NUMBER] зателефонувала на гарячу лінію Приватбанку, де їй повідомили, що оскільки вона телефонує не зі свого фінансового номеру, надати детальну інформацію по її рахункам оператор не може, проте оператор здійснив блокування її карток та порадив звернутися з паспортом у відділення банку. У подальшому, 06.07.2020 (враховуючи пересилання паспорту позивача з м. Києва до м. Одеса та вихідні дні 4 та 5 липня), позивач звернулася до відділення Приватбанку у м. Одеса, де дізналася вже всі деталі подій, що мали місце 01.07.2020. На наступний день, 07.07.2020 вже після повернення до м. Києва позивач отримала довідку від 07.07.2020 про рух коштів на її рахунках за період 30.06.2020 - 02.07.2020. Згідно з інформацією, наданою працівником банку, невстановленою особою було отримано доступ до кабінету позивача в «Приват24», через який до її рахунку незрозумілим способом була «прив`язана» стороння картка «Картка з індивідуальним дизайном» № [NUMBER] шляхом несанкціонованого використання персональних даних позивача та зміни її фінансового номеру телефону. Крім того, в особистому кабінеті позивача в «Приват24» невстановлена особа отримала доступ до її карток. Вищезазначене на наступний день, 07.07.2020 року, також підтвердилося працівником Київського відділення Приватбанку, куди позивач звернулася відразу після повернення до м. Київ. Позивачу було видано довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.07.2020 року № 89213І2О91ІS4AB1. Між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоду від 07.05.2018 року № SAMDNWFC00042350025, згідно з умовами якої здійснюється банківське обслуговування позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зокрема, позивачем відкрито в зазначеній банківській установі рахунок [NUMBER] , до якого відкриті картка VISA № [NUMBER] та [NUMBER] . В якості фінансового номеру з 07.05.2018 року зазначений номер мобільного телефону позивача [NUMBER] , з якого весь цей час і здійснювалася її ідентифікація в системі банку. Згідно із довідкою Приватбанку від 07.07.2020 року № 89213І2О91ІS4AB1, станом на 30.06.2020 року залишок коштів на рахунку позивача становив 1560,71 грн, при цьому кредитний ліміт на зазначену дату був встановлений в розмірі 0,00 грн., оскільки позивач з моменту відкриття рахунку у Приватбанку заблокувала цю функцію (кредитну лінію) як непотрібну, ніколи раніше кредитними коштами та/чи позиками не користувалася. Як вбачається з вказаної довідки, впродовж одного дня, а саме - 01.07.2020 року невстановлена особа, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, без наявності на те правових підстав діяла від імені позивача та, видаючи себе за неї, здійснила ряд фінансових операцій з використанням карток позивача (№ [NUMBER] та [NUMBER] ) та сторонньої картки «Картка з індивідуальним дизайном» (послуга, що надається Приватбанком) № [NUMBER], у такому хронологічному порядку: п`ять разів збільшувався кредитний ліміт (до 50000,00 грн на сторонній картці № [NUMBER] та до 15000,00 грн на картці позивача № [NUMBER] ); двічі зняття готівки в банкоматі зі сторонньої картки № [NUMBER] (15000,00 грн та 5000,00 грн); двічі оплата за продукти в магазині зі сторонньої картки № [NUMBER] (1111,10 грн та 1576,80 грн); оплата на касі супермаркету ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № [NUMBER] на суму 20898,96 грн; поповнення готівкою в терміналі самообслуговування сторонньої картки № [NUMBER] на суму 500,00 грн; перший платіж за покупку (за сервісом «Оплата частинами» від Приватбанку) в супермаркеті ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № [NUMBER] на суму 3699,48 грн. При цьому загальна сума покупки склала 14797,92 грн, що також підтверджується повідомленням Приватбанку, направленим у додаток Приват24 на смартфон позивача (роздруківка додається); двічі оплата на касі супермаркету ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № [NUMBER] (1791,96 грн та 2000,00 грн); зняття оплати за авторизацію з картки позивача № [NUMBER] на суму 0,42 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay на картку позивача № [NUMBER] на суму 7400,00 грн; зняття готівки в банкоматі зі сторонньої картки № [NUMBER] на суму 7000,00 грн; зняття оплати за авторизацію з картки позивача № [NUMBER] на суму 1,00 грн; скасування предавторизації (повернення платежу) на картку позивача № [NUMBER] на суму 1,00 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер [NUMBER] з картки позивача [NUMBER] на суму 204,00 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер [NUMBER] з картки позивача [NUMBER] на суму 62,00 грн; скасування предавторизації (повернення платежу) на картку позивача № [NUMBER] на суму 0,42 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер [NUMBER] з картки позивача [NUMBER] на суму 62,00 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay на картку позивача № [NUMBER] на суму 2000,00 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay з картки позивача № [NUMBER] на суму 2000,00 грн; оплата інформаційних та страхових послуг (Компанія Alexcredit) з картки позивача № [NUMBER] на суму 1,13 грн; скасування операції з оплати інформаційних та страхових послуг (Компанія Alexcredit) з картки позивача № [NUMBER] на суму 1,13 грн; зарахування переказу на картку позивача № [NUMBER] на суму 546,00 грн; зняття готівки в банкоматі з картки № [NUMBER] на суму 2400,00 грн; скасування переказу з картки позивача № [NUMBER] на суму 2000,00 грн. Таким чином, в результаті вищевказаних фінансових операцій, здійснених невстановленою особою, на рахунку позивача в Приватбанку утворилася заборгованість в сумі 49932,05 грн. Крім того, враховуючи загальну суму покупки за сервісом «Оплата частинами» в супермаркеті ТЦ «Епіцентр» в розмірі 14797,92 грн та здійснену 01.07.2020 року першу оплату в розмірі 3699,48 грн, утворилась додаткова заборгованість позивача перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 11098,44 грн, обов`язок з погашення якої на даний час також покладається на позивача, що підтверджується роздруківкою кредитної історії позивача станом на 19.11.2020 року. У серпні 2020 року позивач дізналася про існування ще одного договору позики, також укладеного від її імені та без її відома з ТОВ «Укр кредит фінанси», представник якого зателефонував позивачу з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 01.07.2020 року № 0426-0451. Суму договору повідомлено не було, натомість в телефонному режимі доведено до відому позивача про наявність у неї заборгованості перед відповідачем 2 за вказаним договором на суму 3080,00 грн. З урахуванням суми боргу, цілком ймовірно, що вказані кошти в розмірі 2000,00 грн. надійшли від ТОВ «Укр кредит фінанси» на картку позивача № [NUMBER] за допомогою електронного гаманця LiqPay (переказ зазначений в переліку фінансових операцій під № 17). В результаті ці кредитні кошти від ТОВ «Укр кредит фінанси» були отримані невстановленою особою. Пізніше позивач отримала через месенджер попередження від ТОВ «Укр кредит фінанси» про існування в неї боргу в сумі 3080,00 грн. Зазначена інформація відповідає даним, що містяться в кредитній історії позивача (інформація за договором 0426-0451, донор інформації УКР КРЕДИТ ФІНАНС). Зважаючи на виявлені позивачем факти незаконного використання невстановленою особою персональних даних позивача та здійснення цією особою фінансових операцій від імені позивача без наявності на те правових підстав та без її згоди, позивач впродовж липня - вересня 2020 року неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами. Згідно з ухвалою від 30.07.2020 року слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/14188/20, підрозділом дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві 08.09.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 12020105010000664 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В даному кримінальному провадженні позивача визнано потерпілою. Про вказані обставини щодо незаконного руху коштів на своїх рахунках позивач ще в липні 2020 року повідомляла ТОВ «Укр кредит фінанс», АТ КБ «Приватбанк», а в жовтні 2020 року - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - ТОВ «Епіцентр К» письмово, що підтверджується копією листів, а також як зазначає позивач, регулярно в телефонних розмовах та месенджерах. У подальшому, зважаючи на постійні одержання позивачем повідомлень у формі вимог, попереджень та телефонних дзвінків і смс про те, що відповідачі вважають її боржником за вищезазначеними кредитними договорами, вимагають сплати заборгованості та погрожують передати інформацію про позивача до Бюро кредитних історій, з огляду на хід досудового розслідування кримінального провадження № 12020105010000664, з метою отримання більш детальної інформації для захисту порушених прав та законних інтересів позивача, на адреси відповідачів та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «лайфселл» були направлені адвокатські запити. Таким чином, позивач не мала наміру, не вчиняла жодних дій особисто та нікого не уповноважувала на узгодження істотних умов правочину, на акцептування пропозиції на укладення з ним електронного договору від 01.07.2020 року № 501522492. Кредитні кошти на умовах цього договору позивач не отримувала та ними не розпоряджалася, а сам правочин суперечить її внутрішній волі. Позивач заявляє, що вона не вчиняла жодних дій особисто та нікого не уповноважувала на заповнення та подання ТОВ «Укр кредит фінанс» заявки на отримання від нього кредиту, на надання ТОВ «Укр кредит фінанс» сканкопій своїх документів, особистих даних та реквізитів своїх банківських карток, а також на укладення кредитного договору від 01.07.2020 року № 0426-0451 в будь-якій формі. Жодних дзвінків від співробітника ТОВ «Укр кредит фінанс» для проходження перевірки перед оформленням кредиту не отримувала. Кредитні кошти на умовах цього договору від ТОВ «Укр кредит фінанс» позивач не одержувала та ними не розпоряджалася, а сам правочин суперечить її внутрішній волі. Щодо здійснення протягом 01.07.2020 року фінансових операцій на рахунку позивача в Приватбанку [NUMBER] з використанням різних карток суд зазначає наступне. Як встановлено і підтверджується інформацією, наявною в матеріалах справи інформацією, наданою працівниками Приватбанку, в особовому кабінеті позивача в «Приват24» було змінено фінансовий номер позивача [NUMBER] на інший номер [NUMBER] . Більш того, деталізована інформація по номеру абонента (позивача) [NUMBER] , надана ТОВ «лайфселл», свідчить, що 30.06.2020 року та 01.07.2020 року невстановленою особою було здійснено переадресацію з`єднань з номера позивача на номер [NUMBER] . Оскільки позивач впродовж 01.07.2020 року не здійснювала телефонних дзвінків та не користувалася мережею Інтернет зі свого номеру [NUMBER] , в тому числі й на телефони Приватбанку, вона не збільшувала кредитний ліміт ні на власній картці № [NUMBER] , ні на сторонній картці № [NUMBER] . Також вона фізично не могла здійснити інші фінансові операції 01.07.2020 року, оскільки всі вони здійснювалися у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, а позивач знаходилася в цей час у м. Одеса. Також невстановленою особою до рахунку позивача в Приватбанку було «прив`язано» сторонню картку, як з`ясувалося згодом - «Картку з власним дизайном» № [NUMBER] . Дану послугу надає Приватбанк, деталі цієї послуги, обставини отримання зазначеної картки та дані особи, яка її отримала, позивачу невідомі. Таку картку позивач ніколи не замовляла і не отримувала, нікого на ці дії не уповноважувала, до свого рахунку в Приватбанку зазначену картку не «прив`язувала» і такого наміру ніколи не мала. Більш аргументоване з`ясування викладених фактів буде можливим після отримання певної інформації від відповідача 3 та від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ТОВ «лайфселл». Отже, позивач не вчиняла жодних дій особисто та нікого не уповноважувала на укладання з відповідачем 3 кредитного договору у будь-якій формі чи на збільшення 01.07.2020 року на своєму картковому рахунку та на картці № [NUMBER] кредитного ліміту та на отримання від АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів і розпоряджання ними. Також позивач не вчиняла особисто та нікого не уповноважувала на жодну з фінансових операцій, які були проведені на її рахунку впродовж 01.07.2020 року, а всі вказані фінансові операції суперечать її внутрішній волі. На спростування вищезазначеного відповідачами-1, 2 не надано жодних належних та допустим Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 ЦК України). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на складність питань про недійсність правочинів і з метою правильного та однакового застосування судами норм матеріального права Пленум Верховного Суду України 06 листопада 2009 року прийняв постанову № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - ППВСУ № 9), в якій надав роз`яснення щодо застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ про визнання правочинів недійсними. У п. 5 ППВСУ № 9 вказано, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. З наведених у даному позові мотивів позивач заперечує наявність у неї заборгованостей перед відповідачем-1 за кредитними коштами, отриманими відповідно до угоди від 07.05.2018 року № SAMDNWFC00042350025 та перед відповідачем-2 за кредитним договором від 01.07.2020 року № 0426-0451, оскільки нею зазначені кредитні договори не укладалися ні в паперовому, ні в електронному вигляді, збільшення кредитного ліміту не замовлялося, кредитні кошти від відповідачів не отримувалися, волевиявлення позивача на зазначені дії не було. Внаслідок укладання оспорюваних кредитних договорів та покладання на позивача обов`язку з повернення коштів, які вона не отримувала і якими не розпоряджалася, порушуються цивільні та конституційні права позивача. Зокрема порушено право на захист від втручання в її особисте життя шляхом збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації (ст. 32 Конституції України). Також порушується право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, адже стягнення відповідачами коштів, які позивач не отримувала, за договорами позики, які позивач не укладала, призведуть до втрати позивачем частини своєї власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Згідно з нормами ст. 3 т. 6 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію. Статтею 6 цього ж Закону встановлено, що користувачами Бюро можуть бути банки, небанківські фінансові установи та інші суб`єкти господарської діяльності, які надають послуги з відстроченням платежу або надають майно в кредит. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач передавала чи повідомляла іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН чи інші засоби, що виключає порушення позивачем пунктів 1, 2, 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 1.1.2.1.10 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку (у редакції, чинній на момент списання грошових коштів) для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт Клієнта в Системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта. Саме так і вчинила позивач - негайно після виявлення можливих шахрайських дій з її номером телефону вона повідомила про це банк і заблокувала картки. Також, згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705, емітент зобов?язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 6 р. VI Положення № 705). Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), від 29.08.2022 у справі № 532/1349/19 (провадження 61-6887св21). Відтак, встановлення того факту, що збільшення ліміту позивач не здійснювала, жодні фінансові операції в системі «Приват24» позивач впродовж 01.07.2020 не вчиняла, кредитні кошти позивач не отримувала і ними не розпоряджалася, а також встановлення факту притягнення позивача у зв`язку з цими діями до цивільно-правової відповідальності у вигляді необхідності сплати банку суму кредиту та процентів за користування кредитом, з урахуванням доведеної відсутності у діях позивача порушень його обов`язків, як споживача банківських послуг, є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» щодо кредитної історії позивача станом на 19.11.2020 позивач мала такі фінансові зобов`язання: - перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 68762,62 грн (поточна заборгованість); - перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в розмірі 3080,00 грн (поточна заборгованість); - перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розмірі 15073,80 грн (поточна заборгованість). Після списання заборгованостей ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що стало причиною зменшення позовних вимог, вказаними фінансовими установами видалені відповідні дані з кредитної історії позивача. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» (копія звіту додана до заяви про зменшення позовних вимог від 12.05.2023) станом на 12.05.2023 позивач має такі фінансові зобов`язання: - перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 76973,27 грн (поточна прострочена заборгованість). Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23.06.2005 № 2704-IV, бюро кредитних історій - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 10 Закону № 2704-IV, Бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7 (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії), у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними. Таким чином, оскільки кредитна історія позивача містить інформацію про грошове зобов`язання позивача виключно по тому кредитному правочину, який позивач не вчиняла і який є предметом оскарження в даному позові, логічним та закономірним наслідком задоволення позовних вимог щодо недійсності цього правочину в частині збільшення кредитного ліміту та застосування наслідків недійсності - буде вилучення відповідних відомостей з кредитної історії позивача. З урахуванням викладеного, спираючись на обставини справи, які перевірені доказами, приймаючи до уваги принцип справедливості, змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, а також співвідносячи докази, надані позивачем і відповідачами, оцінюючи переконливість доказів, наданих позивачем, та зважаючи на недоведеність відповідачами того, що позивач, як володілець і користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала таку інформацію третім особам, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимогт у повномі обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved