Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Сергіївка в особі Яблунівської сільської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений між продавцем Пайовим сільськогосподарським підприємством «Сергіївське», правонаступником якого являлось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сергіївське», та покупцем [PERSON] ; визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] (спадкодавець). На момент смерті спадкодавець постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Сергіївського старостинського округу Яблунівської сільської ради від 04.09.2024 року №38/09-08. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки спадкодавець не залишив заповіт на випадок своєї смерті, то спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11.04.1972 року Сергіївським сільським ЗАГС Прилуцького району Чернігівської області. Позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем своїм чоловіком на час відкриття спадщини після його смерті, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину. Факт їх постійного проживання підтверджується довідкою Сергіївського старостинського округу Яблунівської сільської ради від 04.09.2024 року №38/09-08. Також позивач частково оформила спадкове майно та отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, копія якого зберігається в матеріалах спадкової справи, а взамін оригіналу, позивачу було видано державний акт на право власності на земельну. При оформленні спадкового майна зазначеного житлового будинку, нотаріусом було повідомлено, що право власності на житловий будинок зареєстровано за Пайгоспом «Сергіївський», а не за спадкодавцем, а тому підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Позивач зазначає, що вказаний житловий будинок спадкодавець купив в пайгоспі « [PERSON] », що підтверджується документально, проте не був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку та не була проведена реєстрації права власності на нього за спадкодавцем, що відповідно позбавляє права позивача на спадкування будинку та з метою захисту своїх прав, вона вимушена звернутись до суду. Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві колективної власності Колгоспу імені «Правди». Згідно рішення зборів уповноважених Колгоспу імені «Правди» від 12.02.1992 року, вирішено продати житловий будинок громадянину [PERSON] за 43 190 (сорок три тисячі сто дев`яності) карбованців. Доручено зав. господарством [PERSON] оформити договір купівлі-продажу житлового будинку. Наведені обставини підтверджуються випискою з рішення. Рішенням Прилуцької районної ради №128 від 12.05.1992 року Колгосп імені «Правди» був перейменований в Пайове сільськогосподарське підприємство «Сергіївське», що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради №210 від 18.09.2020 року. Згідно Акту оцінки, комісія, яка діє на підставі рішення пайгоспу «Сергіївське» №3, провела обстеження житлового будинку по [ADDRESS] з метою визначення його технічного стану і вартості з приводу майбутнього його продажу. Комісією встановлено, що будинок побудовано в 1990 році і його остаточна вартість склала 43 190 рублів. 31.03.1993 року покупець [PERSON] сплатив визначену продавцем ціну житлового будинку, а продавець прийняв оплату у загальній сумі 51 828,00крб., з яких 43 190,00крб. остаточна вартість будинку та 8 638,00крб. податок на додану вартість. Наведені обставини підтверджуються накладною №1185 від 31.03.1993 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру. Згідно реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, виданого 18.12.1993 року Прилуцьким бюро технічної інвентаризації, домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за Пайгоспом «Сергіївське» на підставі рішення Сергіївської сільської ради народних депутатів від 06.03.1993 року, та записано в реєстрову книгу за №287. Також 18.12.1993 року Прилуцьким бюро технічної інвентаризації проведено технічну інвентаризацію житлового будинку, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок. 20.01.1994 року Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації, видано довідку - характеристику Пайгоспу «Сергіївське» для подання в Прилуцьку державну нотаріальну контору з метою відчуження будинку, згідно якої право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №287 за Пайгосп «Сергіївське» на підставі реєстраційного посвідчення на домоволодіння, виданого 18.12.1993 року Прилуцьким БТІ на підставі рішення від 06.03.1993 року. Згідно довідки Сергіївського старостинського округу №5 Яблунівської сільської ради від 04.09.2024 року №38/09-08, житловим будинком [ADDRESS] , згідно записів в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 роки, з 1993 року володів, користувався та утримував [PERSON] , який помер [INFO] , та члени його сім`ї. Після смерті [PERSON] і по даний час житловим будинком володіє, користується та утримує його дружина [PERSON] . Місце проживання її зареєстроване в даному будинку. Згідно виписки із погосподарської книги №4 за 2001-2005 рок, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [INFO] . ПСП «Сергіївське» розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації №255 від 23.06.2000 року, реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Сергіївське», що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради №210 від 18.09.2020 року. ТОВ «Сергіївське» припинено 20.12.2004 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.10.2024 року. Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» від 03.07.2024 року №1295, до цього часу власником житлового будинку рахується Пайгосп «Сергіївське». Отже за життя спадкодавець набув у власність будинок, проживав у ньому, проте належним чином не оформив право власності на нього, що позбавляє позивача можливості оформити право власності на успадковане майно. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про те, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копія свідоцтва про смерть, копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія виписки з рішення зборів, копія акту оцінки, копія накладної 1185 про сплату коштів, копія квитанції до прибуткового касового ордеру, копія реєстраційного посвідчення, копія довідки-характеристики, копія технічного паспорту 1993, копії довідок КП Прилуцьке МБТІ, копія довідки Сергіївської сільської ради, копія виписки з погосподарської книги, копія довідки Сергіївського старостинського округу, копія технічного паспорту 2024, інформаційна довідка з ДРРПНМ, витяг з ЄДРЮОФОПГФ (а.с.10-35). Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи законом: має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаєте таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.4 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають, зокрема з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно ст.41 ЦК Української РСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Згідно ч.1 ст.42 ЦК Української РСР, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно ст.153 ЦК Української РСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст.224 ЦК Української РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст.47 ЦК Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.128 ЦК Української РСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Згідно ч.1, 2 ст.154 ЦК Української РСР, коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно пп.3, 4, 5 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки як вбачається власником (продавцем) прийнято рішення про відчуження житлового будинку покупцю [PERSON] та вжито заходів щодо визначення оцінки житлового будинку з метою його відчуження та прийнято оплату ціни будинку від покупця, після передачі житлового будинку, [PERSON] зареєстрував місце свого проживання та членів своєї сім`ї, провів ремонт та поліпшення житлового будинку, постійно проживав та користувався житловим будинком до дня своєї смерті, а після смерті саме позивач до цього часу володіє та користується будинком та є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка.

Outcome: approved