Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

01 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний Договір №1125688402. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитом передає (відступає) новому кредитору свої права до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредиторові свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 04.04.2024 між ТОВ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таскомбанк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таскомбанк» прав вимоги за кредитним договорами, що існують на дату відступлення. Відповідно до реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 41410,99 грн., з яких: 27970,48 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 3,28 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 13437,23 грн. загальна заборгованість по комісії. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 17.10.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.11.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що заборгованість по тілу кредиту визнає в повному обсязі. В той же час, іншу частину заборгованості не визнає, оскільки він є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, а згідно ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» такі платежі кредитором не нараховують. Крім цього, звертає увагу, що йому не було повідомлення про відступлення права вимоги за його кредитом новому кредитору, а тому він мав право не виконувати свої зобов`язання до надання доказів відступлення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 21.10.2021 [PERSON] звернувся із Заявою-анкетою на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» з метою отримання послуг, у зв`язку з чим уклав Кредитний договір №1125688402, за умовами якого, отримав кредит у розмірі 30532 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою процентів та інших платежів за користування кредитом. Також, 21.10.2021 [PERSON] підписав паспорт кредиту. Також [PERSON] підписав повідомлення про відступлення прав вимоги, яким передбачено що ТОВ «ФК «ЦФР» передає, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги по його кредитному договору (а.с.6-10). Відповідно до копії Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає), а ПАТ «Таскомбанк» набуває права грошової вимоги, що дорівнює ціні договору. Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників (а.с.15-16). Згідно з копією договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, АТ «Таскомбанк» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору №1125688402. Згідно Витягу з Реєстру Прав Вимоги від 04.04.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 41410,99 грн., з яких: з яких: 27970,48 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 3,28 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 13437,23 грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.17-20). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Фінансова установа свої зобов`язання за договором виконала, надавши відповідачу кредит, в той же час вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак використані кошти в повному обсязі не повернув, що також визнає відповідач. Отже, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість за тілом кредиту доведеною. Щодо нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації з 25.02.2024, а отже з цього часу фінансова установа не мала права нараховувати відповідачу проценти та інші штрафні санкції за невиконання зобов`язання. В матеріалах справи відсутні відомості про період нарахування процентів, у зв`язку з чим у задоволені вимог в цій частині необхідно відмовити. Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «ФК ЦФР» надав відповідачу кредит на власні потреби, тобто у формі споживчого кредиту. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а фінансова установа не мала права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 27970,48 грн., яка складається тіла кредиту, доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2045,11 грн. (67,54% від 3028 грн.).

Outcome: partial