Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що Косівським районним судом Івано-Франківської області розглянуто кримінальне провадження за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022091190000098 від 20.05.2022 року. Позивачу у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілого. Згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, головуючого судді Крилюк М.І., справа №347/891/22 від 16.01.2023 року, [PERSON] \~ \~ \~ \~визнано винним у \~ \~ \~ \~вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК. 03.05.2022 близько 22:00 годин [PERSON] , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, у час запровадження воєнного стану по всій території України, з корисливих мотивів, та власного безпідставного збагачення, перебуваючи в приміщенні кімнати житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] в ході розпиття спиртних напоїв, впевнившись що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав у [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро, що станом на 03.05.2022, відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют складало 30765,9 (тридцять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 90 копійок). Таким чином, [PERSON] заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 30765,9 (тридцять тисяч сімсот шістдесят п`ять ) гривень, 90 коп. Протиправними діями [PERSON] моральному здоров`ю [PERSON] спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які [PERSON] міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди дорівнює 50 000 (п`ятдесять тисяч) грн. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 30765,9 (тридцять тисяч сімсот шістдесят п`ять ) гривень, 90 коп., а також моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 50 000 (п`ятдесять тисяч) грн. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання 04.12.2024 року не з`явився, проте від представника позивача адвоката Бігун В.П. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.53). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак на адресу суду двічі поверталися конверти із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.33, 45). Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.05.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду. Про судове засідання на 04.12.2024 року повідомлявся належним чином, однак на адресу суду повернулися конверти із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.33,45). Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/918/24 відповідача [PERSON] (а.с. 31,49). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є інвалідом 3 групи довічно (а.с.4.) Відповідно до копії Витягу з ЄРДР від 20.05.2022 року № 12022091190000098, 19.05.2022 року в Косівський РВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся [PERSON] , [INFO] , жит. [ADDRESS] , який заявив про те, що в період часу з другої декади квітня 2022 року по 19.05.2022 року, невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала з тумбочки в приміщенні кімнати спальні житлового будинку грошові кошти в сумі 3500 Євро та 3000 грн., чим спричинилп матеріальну шкоду (а.с.5). Як вбачається з вироку Косівського районного суду від 16 січня 2023 року у справі № 347/891/22, 22.04.2022, [PERSON] , перебуваючи в приміщенні кімнати житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , побачив як у [PERSON] із кишені штанів на підлогу випали грошові кошти: дві купюри номіналом 500 Євро кожна, і останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння цього не побачив. Таким чином, впевнившись що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав у [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро, що станом на 03.05.2022, відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют складало 30765,9 (тридцять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 90 копійок). У судовому засіданні [PERSON] зізнався, що вчинив крадіжку грошових коштів, які випали з кишені [PERSON] . За викрадені грошові кошти він придбав майно, яке на даний час повернув потерпілому.\~ [PERSON] також зазначив, що обвинувачений повернув йому майно, яке придбав за викрадені в нього кошти, а решту грошових коштів зобов`язався повернути пізніше. Згідно розписки потерпілого шкоду обвинуваченим йому відшкодовано шляхом повернення речей придбаних за грошові кошти потерпілого (а.с.6-8). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, та не можливістю вирішення даного спору в позасудовому порядку. Норми права,\~які за\~застосував суд,\~та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди спричиненої позивачу внаслідок кримінального правопорушення, судом відзначається таке. Статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, шкода, завдана фізичній особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що [PERSON] заподіяв йому матеріальну шкоду на загальну суму 30765,9 гривень, 90 коп. і цю суму просив стягнути з нього в якості майнової шкоди. Разом з тим, у вироку Косівського районного суду від 16 січня 2023 року у справі № 347/891/22 зазначено, що [PERSON] таємно викрав у [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро, що станом на 03.05.2022, відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют складало 30765,9 (тридцять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 90 копійок). У судовому засіданні [PERSON] зізнався, що вчинив крадіжку грошових коштів, які випали з кишені [PERSON] . За викрадені грошові кошти він придбав майно, яке на даний час повернув потерпілому. [PERSON] також зазначив, що обвинувачений повернув йому майно, яке придбав за викрадені в нього кошти, а решту грошових коштів зобов`язався повернути пізніше. Також, згідно розписки потерпілого шкоду обвинуваченим йому відшкодовано шляхом повернення речей придбаних за грошові кошти потерпілого. Разом з тим, до позовної заяви [PERSON] не додано копії розписки, де було б зазначено, що йому відшкодовано матеріальну шкоду шляхом повернення речей придбаних за його ж грошові кошти, а також жодних інших доказів, які б підверджували чи спростовували повернення грошових коштів, чи товарів придбаних за них. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, що [PERSON] не було повернено грошові кошти чи товари, які за них було придбано [PERSON] , такі кошти повернено частково, чи повернено в повному обсязі. Враховуючи відсутність будь яких фактичних даних про повернення чи не повернення грошових коштів, чи товарів, які за них були придбані, суд приходить до переконання про недоведеність вимог в цій частині. Щодо відшкодування моральної шкоди. Суд погоджується з доводами позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, однак вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач стверджує, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди, адже весь період намагання поновити порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб домогтися належного захисту своїх порушених прав. Отже, внаслідок винуватих дій [PERSON] , позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазначив позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивача є відшкодування йому відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми, - і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи. На підставі ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст. 118, 124, 126 КПК України,

Outcome: partial