Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 06 вересня 2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі - суд) звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України (юридична адреса: 02653, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок №8, ЄДРПОУ 21647131)(далі - позивач) з позовною заявою до [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить суд: стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (юридична адреса: 02653, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок №8, ЄДРПОУ 21647131, [NUMBER] в АТ Укрексімбанку м. Києва) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 69 912 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] у місті Лубни Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля, яким керував відповідач. Унаслідок ДТП було завдано механічних ушкоджень автомобілю - учаснику ДТП. У зв`язку з тим, що автомобіль відповідача не був застрахований, власник пошкодженого в ДТП автомобіля звернувся до позивача за отриманням відшкодування, подавши відповідні звіти товарознавчого дослідження на суму 76 185,60 грн. Позивач виплатив власнику пошкодженого у ДТП автомобіля 69 912,71 грн. У зв`язку з цим позивач звертається до суду про відшкодування шкоди, завданої відповідачем у ДТП, та оплаченої позивачем власнику автомобіля, який отримав механічні пошкодження у ДТП, у порядку регресу до відповідача. 15 листопада 2024 року до суду від відповідача на дійшла заява про визнання вимог у повному обсязі. Заяви, клопотання учасників справи 23 вересня, 31 жовтня та 03 грудня 2024 року до суду надійшли клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, а також про підтримання позовних вимог у повному обсязі. 06 та 15 листопада 2024 року до суду від відповідача надійшли заяви про розподіл судових витрат навпіл з позивачем. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15 жовтня 2024 року, судові засідання відклалися на 11 листопада та 05 грудня 2024 року. Частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказані вище вимоги статей 211 та 247 ЦПК України, а також те, що учасники справи (позивач та відповідачка) не з`явилися у судове засідання, а також заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється та суд розглядає справу на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 13 січня 2023 року о 17 год 30 хв у [ADDRESS] , водій [PERSON] (відповідач) керував автомобілем BMW 320 ТО, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем VOLKSWAGEN CADDI COMBI, державний номерний знак [NUMBER] та TOYOTA CAMRY, державний номерний знак [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 січня 2023 року у справі №539/191/23 [PERSON] (відповідача) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с.6-7). Вказана вище постанова суду набрала законної сили 06 лютого 2023 року. На дату скоєння ДТП транспортний засіб BMW 320 ТО, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відсутністю інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних Моторного (транспортного) страхованого бюро України (позивача). 24 січня 2023 року [PERSON] - власник автомобіляVOLKSWAGEN CADDI COMBI, державний номерний знак [NUMBER] (далі - власник пошкодженого автомобіля) звернувся до позивача із повідомленням про ДТП (а.с.8-9) та із заявою про виплату відшкодування (а.с.10). Згідно зі Звітом № 0602-23 про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного КТЗ, зробленого на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN CADDI COMBI, державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням зносу, становила 76185,60 грн (а.с.12-29). Зі змісту довідки позивача № 1 від 07 березня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту підтверджена шкода по майну - ушкодженому автомобілю - становить 68632,71 грн (а.с.31 зворотна сторона). Відповідно до наказу позивача від 10 березня 2023 року №3/4524 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » власнику пошкодженого автомобіля вирішено виплатити 68 632,71 грн (а.с.31). 13 березня 2023 року власнику пошкодженого автомобіля виплачено відшкодування у сумі 68632,71 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 824125 (а.с.32). Також оплачено послуги аварійного комісара (експерта) у сумі 1 280,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01 березня 2023 року № 823715 (а.с.33). Листом від 10 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача із вимогою компенсувати у добровільному порядку витрати позивача по відшкодуванню шкоди власнику пошкодженого автомобіля завданої ДТП за вини відповідача (а.с.34). Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями винного у ДТП відповідача перед позивачем відшкодувати завдані збитки в порядку регресу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про цивільно-правову відповідальність), Законом України «Про страхування» (далі - Закон про страхування) у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин. У зв`язку із невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов`язань по поверненню коштів, які витратив позивач, виплачуючи відшкодування завданих відповідачем збитків, позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди у порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Положеннями статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 29 Закону про цивільно-правову відповідальність у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Згідно зі статею 16 Закону про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статею 980 ЦК України та статею 4 Закону про страхування визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі статею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону про цивільно-правову відповідальність Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону про цивільно-правову відповідальність МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до статті 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача Згідно зі статею 38 Закону по страхування МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Положеннями статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті Закону про цивільно-правову відповідальність передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оцінка суду Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке. Позивач у своєму позові зазначає проте, що відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП відповідним рішенням суду. Оскільки відповідач не був застрахований, відшкодування шкоди було провелено позивачем. У зв`язку з цим позивач набув право звернутися із вимогою про повернення йому відповідачем виплачених коштів. Відповідач позовні вимоги повністю визнав. Суд, аналізуючи позицію позивача та відповідача, а також законодавство, чинне на дату виникнення спірних правовідносин, що регулює вказане питання, дійшов наступних висновків. Із вказаних вище вимог Цивільного кодексу України, Закону про страхування та Закону про цивільно-правову відповідальність вбачається, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому, якщо транспортний засіб, який є джерелом підвищеної небезпеки, не застрахований, відшкодування потерпілій особі здійснює МТСБУ, яке, у свою чергу, має законне право вимагати відшкодування в порядку регресу, у тому числі шляхом подачі відповідного позову до суду. Суд звертає увагу на те, що, як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідача визнано винним у вчиненні ДТП постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності за статею 124 кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили. Заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем. При цьому на момент завдання шкоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача - BMW 320 ТО, державний номерний знак [NUMBER] ,-не була застрахована. Таким чином МТСБУ, виплативши страхове відшкодування потерпілому, набуло право вимоги відшкодування понесених витрат до відповідача в порядку регресу, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою. За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач - не заперечуючи проти них, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та відповідачки та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). При цьому, частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн що підтверджується платіжною інструкцією № 984343 від 03 вересня 2024 року (а.с.1). Беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 1514,00 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 1514,00 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved