Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 27.08.2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки щомісячно додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову та до 01.07.2028 року. 2. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008 року, який розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року, справа № 496/1163/19, яке набрало законної сили 22.08.2019 року. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року, справа № 496/2356/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 02.07.2019 року , і до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] . З моменту розірвання шлюбу і до дня пред`явлення даного позову діти проживають з позивачкою. Наказом № 51-н від 30.07.2024 року [PERSON] , [INFO] , зарахована на 1-й курс Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу денне відділення економіки, підприємства та права за спеціальністю 081 Право. Згідно навчального плану з 01.09.2024 року до 01.07.2028 року. Денна форма навчання. За кошти фізичних осіб. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 гривні. Сума оплати за один рік навчання складає 20536,06 гривень, тобто 1711,34 гривень за місяць. Окрім вартості самого навчання, у позивачки виникають додаткові витрати на забезпечення процесу навчання. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати позивачці кошти на оплату додаткових витрат на навчання доньки у коледжі. У зв`язку з вищевикладеним позивачка звернула до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі. 4. До матеріалів позовної заяви позивачкою долучено клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 21) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2024 року, цивільну справу № 496/5612/24 передано до провадження на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 24) 6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20.09.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Окрім цього відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 26-27) 8. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке він отримав особисто (а.с. 38), в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, а позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] № (нечитабельний), виданого 10.08.2009 року Холоднобалківською сільською радою Біляївського району Одеської області, а/з № 30. (а.с. 14) 14. Судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року по справі № 496/2356/19 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 02.07.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 16) 15. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року, справа № 496/1163/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, яке набрало законної сили 22.08.2019 року. (а.с. 15) 16. 18.07.2024 року між Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу та [PERSON] укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобувача фахової передвищої освіти [PERSON] . (а.с. 19-20) 17. Згідно розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 гривні. 18. Відповідно до копії довідки № 138/24, виданої Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу 05.08.2024 року, [PERSON] зарахована на 1-й курс денного відділення економіки, підприємства та права за спеціальністю 081 Право. (а.с. 17) 19. Відповідно копії довідки № 210/24, виданої Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу 15.08.2024 року, [PERSON] , вона є здобувачем освіти коледжу І курсу групи 9П-47/24 за спеціальністю 081 Право (правознавство). Згідно навчального плану з 01.09.2024 року до 01.07.2028 року. (а.с. 18) V. Оцінка Суду. 20. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 21. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 22. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 23. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 24. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 25. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. 26. За змістом ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 27. Відповідно до ч. 10 ст.\~7\~СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. 28. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 29. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 30. Кожна дитина має право на освіту незалежно від того, які суперечності мають між собою дорослі люди. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі від 07.12.2006 року та від 27.02.1992 року зазначається, що між інтересами (правами) дитини повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю повинні переважати над інтересами батьків. 31. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України враховується думка дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. 32. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. 33. Основні обов`язки батьків щодо здобуття дітьми освіти: 1) забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст. 150 СК України); 2) сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання (ст. 55 Закону України «Про освіту»); 3) дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за наявності) (ст. 55 Закону України «Про освіту»). 34. В своїй постанові Касаційний Цивільний Суд Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі № 545/819/18 зробив правовий висновок, що витрати, понесені за навчання сина у коледжі, та витрати на придбання спортивного інвентарю, відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. 35. Предметом спору в даній цивільній справі є участь батька у витратах на навчання дитини. Подаючи позов позивачка не скаржилась на заборгованість відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів. Отже заборгованості зі сплати аліментів у відповідача перед позивачкою не має. Тобто, твердження позивачки, що відповідач відмовляється від належного утримання спільної доньки не відповідає дійсності. 36. Позивачка в обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на ст. 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 37. Проте, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. 38. У постанові від 01.04.2019 року у справі № 545/819/18 КЦС ВС урахував певні спортивні досягнення дитини, проте для доведення необхідності таких витрат на дитину суду були надані докази її здібностей та досягнень. 39. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). 40. Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. 41. Слід зауважити, що у даному випадку платне навчання неповнолітньої доньки позивачки та відповідача не зумовлене особливими обставинами або здібностями дитини. 42. Окрім цього, з відповідачем платне навчання неповнолітньої дитини позивачкою не погоджувалося, і у неповнолітньої доньки є гарантоване державою право на безоплатне навчання у загальноосвітній школі, та наявна можливість проходження навчання в державних закладах освіти, і витрати на оплату навчання у коледжі не відноситься до особливих обставин, викликаних особливими здібностями дитини. 43. Цікавою є позиція Верховного Суду в постанові від 12.12.2019 року у справі № 756/4947/17-ц, в якій зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. 44. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. 45. На підтвердження факту понесення додаткових витрат на неповнолітню дитину в зв`язку з її навчанням в коледжі, позивачкою до матеріалів справи не долучено документального підтвердження цього факту. Окрім того матеріали справи не містять підтвердження того, що бажання навчатись саме в Одеському фаховому коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу належало дитині та погоджувалось обома батьками. 46. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 47. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 48. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України. 49. Отже, позивачкою не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що оплатне навчання непонолітньої доньки у платному коледжі викликано розвитком особливих здібностей дитини, і є нагальною потребою, щоб позбавити дитину права на безкоштовне навчання у загальнооствітній школі. 50. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. 51. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачені ст.\~185\~СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. 52. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. 53. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 54. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 55. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed