Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

05.11.2024 ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому вказує, що 28.05.2019 між ПАТ « Ідея Банк» та відповідачкою укладено договір № С-03-006734-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, на підставі якого згідно заяви [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом у 200000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних. 16.11.2023 між АТ "Ідея Банк" і ТОВ "Сонаті" укладено договір факторингу №16/11-23, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. 29.12.2023 між ТОВ "Сонаті" та ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.11.2023 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 38329 грн 33коп., що складається з: заборгованості за основним боргом 15000 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 23329,33 гривень . Крім того з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору і до 23.02.2022 року включно додатково нараховані інфляційні витрати 7510, 11 гривень та 3 % річних 2769, 16 гривень (відповідно до ст.ст. 610, 625 ЦК України). Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Первомайського міськрайонного районного суду Миколаївської області від 13. 13.11.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачці було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачці надсилалися за адресою зареєстрованого її місця проживання та на електронну пошту. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших клопотань від неї до суду не надходило. Враховуючи на відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідачки про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.05.2019 між ПАТ « Ідея Банк» та відповідачкою укладено договір № С- 303-006734-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, на підставі якого згідно заяви [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом у 200000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних. 16.11.2023 між АТ "Ідея Банк" і ТОВ "Сонаті" укладено договір факторингу №16/11-23, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. 29.12.2023 між ТОВ "Сонаті" та ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.11.2023 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 38329 грн 33коп., що складається з: заборгованості за основним боргом 15000 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 23329,33 гривень . Крім того з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору і до 23.02.2022 року включно додатково нараховані інфляційні витрати 7510, 11 гривень та 3 % річних 2769, 16 гривень (відповідно до ст.ст. 610, 625 ЦК України). Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що погоджується з тим, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ "Ідея Банк", тарифи є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх; ознайомлена з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тарифами, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ "Ідея Банк", які розміщені на офіційному веб-сайті банку. Цього ж дня між банком і відповідачкою було підписано угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб. 16.11.2023 між АТ "Ідея Банк" і ТОВ « ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" відступило за плату, а ТОВ " ФК « Сонаті» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 ТОВ "ФК "Сонаті" набуло право вимоги заборгованості до відповідачки у розмірі 38329 грн 33 коп. за кредитним договором № С- 303-006734-19-980 від 28.05.2019, з яких: 15000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою, 23329 грн 33 коп. заборгованість за відсотками. 29.12.2023 між ТОВ "ФК "Сонаті" та ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Сонаті" відступило за плату, а ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" набуло право вимоги заборгованості до відповідачки у розмірі 19798 грн 83 коп. за кредитним договором № С- 303-006734-19-980 від 28.05.2019, з яких: 15000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою, 23329 грн 33 коп. заборгованість за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023 року. ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" та ТОВ "ФК "Сонаті" не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Відповідно до розрахунку, поданого представником позивача (за період з 29.09.2019 по 23.02.2022 року), 3 % річних від простроченої суми складає 2769,16 гривень, а інфляційні втрати 7310,11 гривні. Позивач просить стягнути з боржника заборгованість у розмірі 48608,60 грн., що складається з заборгованості за основним боргом - 15000 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 23329,33 гривень; інфляційні втрати 7510,11 гривень; 3 % річних 2769,16 гривень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України, визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України. за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц. З огляду на викладене, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення 5200 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5200 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422 грн 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5200 грн.

Outcome: approved