Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє представника позивача [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] , третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свій позов обгрунтовує тим, що як встановлено Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області Постановою від 20.06.2024 ухваленою у справі №442/4057/24, [PERSON] , 29.04.2024 о 23 год. 23 хв. у м.Львові по вул.Кульпарківська,150, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN моделі JETTA , д.н.з. [NUMBER] , яка належить [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI моделі Q5 д.н.з. [NUMBER] , яка належить [PERSON] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2024 ухваленою у справі №442/4057/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 28.06.2024р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило позивача про те, що за страховим випадком, що стався 29.04.2024, згідно договору № 611901-2311-214583692 та страхового акту № 188662/1/2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 16 921,08 грн. за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3 200грн., що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 28.06.2024р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було сплачено позивачу 16 921,08 грн. Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Згідно з п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності \~ \~ \~ \~власників \~ \~ \~ \~наземних \~ \~ \~ \~транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Зважаючи на те, що страховик, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідалльнісь виплатив суму страхового відшкодування за заключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 3200 грн., але не відшкодована страхувальником добровільно. Вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яке стало причиною заподіяння шкоди позивачу встановлено судом у Постанові, якою відповідача притягнено до адімністтративної відповідальності, відповідно ці обставини не підлягають доведенню. Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінки щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних стр: погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступення вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізігчи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи безтям відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 "Про практику розгляд судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних сіц або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі неза діями або бездіяльністю інших осіб. Внаслідок ДТП позивач зазнала душевних страждань та дискомфорту, пс з ремонтом автомобіля та оформленням страхових виплат. Розмір заподіяної моральної шкоди, з урахування тривалості, тяжкості моральних страждань та з урахування розумності та співмірності та відповідності поведінці відповідача оцінює у розмірі 5000 грн. Враховуючи, що невідшкодована сума франшизи порушує особисті майнові права позивача, а відповідач відмовляється вчиняти дії, спрямовані на відновленнння порушених прав, у неї виникла необхідність звернутися до суду, просить стягнути з відповідача різницю між розміром страхового відшкодування, що було зменшено на розмір франшизи в сумі 3200 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 29.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи відзиву на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього (рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими гл.ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» було скеровано повідомлення [PERSON] про те, що за страховим випадком, що стався 29.04.2024, згідно договору №611901-2311- 214583692 та страхового акту № 188662/1/2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 16 921,08 грн. за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування; розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3\~200 грн., що передбачений п.5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб AUDI моделі Q5 д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Згідно постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 20.06.2024 ухваленою у справі №442/4057/24, [PERSON] , 29.04.2024 о 23 год. 23 хв. у м.Львові по вул.Кульпарківська,150, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN моделі JETTA , д.н.з. [NUMBER] , яка належить [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI моделі Q5 д.н.з. [NUMBER] , яка належить [PERSON] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тобто [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV(надалі Закон). Відповідно до статей 3,5 Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою мас право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). За положеннями ст.76, частин 1, 2 ст.77, ч. 2 ст.78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які зазакономможуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доводяться наявними у справі доказами, а також враховуючи, що матеріали справи містять всі докази того, що ПрАТ «СК Євроінс Україна» було сплачено прозивачу 16\~921,08 грн., тобто страховик виплатив суму страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язквого страхування в розмірі 3200грн., у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб`єктивних цивільних прав, відповідно до якої - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Отже, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди слід враховувати те, що підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Відповідно до вимог ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами від 25.05.2001 р. №5 (далі-Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд відповідно має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом взято до уваги той факт, шо протиправними діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000 грн., та що полягає у моральних стражданях, так як остання отримала значний стрес, була позбавлена можливості реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати не витрачаючи свого часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідуванням установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved