Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06.08.2024 ТОВ «УЮТ-2011» звернулося з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 10806,44 грн., інфляційні втрати в розмірі 75,43 грн., 3% річних в сумі 15,20 грн., оскільки останні не сплачують за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~є споживачами\~послуг,\~що надаються\~позивачем,\~однак вчасно\~не сплачують\~за надані\~послуги,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість\~за період\~з 01.07.2021\~по 01.07.2024\~на суму\~10806,44\~грн.\~за послуги\~з утримання\~будинку,\~споруд та\~прибудинкової території,\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Крім того,\~у зв`язку\~із простроченням\~виконання своїх\~зобов`язань,\~позивач просить\~стягнути інфляційні\~збитки у\~розмірі 75,43\~грн.,\~3%\~річних у\~розмірі 15,20\~грн.\~та понесені\~судові витрати\~по оплаті\~судового збору\~в сумі\~3028 грн. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, 17.10.2024 через канцелярію суду подала відповідь на відзив в якій просить задовольнити позовні вимоги, а представник позивача [PERSON] 05.12.2024 через канцелярію суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнти та проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 24.09.2024 через канцелярію суду подала відзив на позов, в якому вказала, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, також зазначила, що відповідач [PERSON] у період з 12.05.2021 по 22.02.2022 проживав у Республіці Польща, а зараз мешкає в м. Києві, що свідчить про те, що в спірний період за спірною адресою не проживав, комунальними послугами не користувався. Зазначила, що вона з 19.11.2019 проходить військову службу за контрактом та мешкає за іншою адресою, тобто в період з 01.07.2021 по 01.07.2024 за спірною адресою не проживала та послугами, які надавав позивач, не користувалася. Також звернула увагу на те, що відповідачі та позивач договір про надання житлово-комунальних послуг не укладали, тому просить залишити без задоволення позовні вимоги та звільнити від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 24, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-30 год. 18.10.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 05 червня 2018 року між управлінням благоустрою та житлової політики (замовник) та ТОВ УЮТ-2011 (управитель), було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд. Мета договору управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району, створення мешканцям будинку належних умов проживання шляхом якісного обслуговування та ремонту житлового фонду, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в обсягах та межах визначених відповідними угодами, згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами і правилами (а.с. 5-6). До матеріалів справи позивачем додано інформацію про витрати на утримання будинку за адресою Доватора, 29, наданих у період 01.07.2021 по 31.07.2024 (а.с. 46-92). Оскільки відповідачі своєчасно та в повному обсязі за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової територій не сплачували, тому виникла заборгованість, яка становить 10806,44 грн., за період з 01.07.2021 по 01.07.2024, що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 8). Згідно наданого позивачем розрахунку, інфляційні витрати складають 75,43 грн., та 3 % річних складають 15,20грн. (а.с. 7, 9). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між сторонами по справі склались правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Згідно п. 12 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, що передбачено п. 14 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Так, судом встановлено, згідно відповідей центру адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради від 22.08.2024, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: кімната [ADDRESS] (а.с. 17, 18). Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які вони отримують та користуються ними (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13). Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. Отже, у спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються ТОВ «УЮТ-2011» як постачальником послуг з утримання будинків, споруд або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за адресою: Доватора, 29/328. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Протягом періоду з 01.07.2021 по 01.07.2024 позивач свої зобов`язання по наданню житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] виконував належним чином, однак відповідачі [PERSON] , [PERSON] своєчасно та в повному обсязі оплату не здійснювали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 10806,44 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 8). В добровільному порядку відповідачі наявну заборгованість не погашають, тому існують правові підстави для стягнення заборгованості в сумі 10806,44 грн. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При визначенні розміру інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача, суд виходить з наступного. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Суму стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. З огляду на те, що відповідачі порушили зобов`язання зі сплати за комунальні послуги, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 75,43 грн., та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі 15,20 грн. за період з 21.07.2021 по 31.07.2024, тобто з моменту виникнення зобов`язання. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. Стосовно посилань відповідача [PERSON] щодо того, що вона та відповідач [PERSON] в спірний період за спірною адресою не проживали та не користувалися комунальними послугами, не укладали з позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як вже вказувалось раніше, відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951-цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що в період з 01.07.2021 по 01.07.2024, відповідачі здійснювали оплату за комунальні послуги, а саме остання оплата надійшла в червні 2024, що свідчить про часткове виконання обов`язків по сплаті за житлово-комунальні послуги, крім того відповідачі не надали належних доказів на підтвердження проживання за іншими адресами, будучи зареєстрованими по [ADDRESS] . Крім того слід зазначити, що відповідачами не було надано доказів звернень в установленому законом порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг ТОВ «УЮТ-2011», щодо зміни їх якості виконання та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, не надано складених та підписаних відповідних актів-претензій, чи письмових звернень до позивача, які б підтверджували незадоволення наданими послугами чи необхідність припинення нарахувань у зв`язку з відсутністю за адресою проживання, тому дані посилання відповідача [PERSON] не заслуговують на увагу суду. Оскільки відповідачі не виконують свої зобов`язання, належним чином не сплачують за надані житлово-комунальні послуги, які отримують та користуються ними, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті за спожиті комунальні послуги в розмірі 10806,44 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 75,43 грн., 3% річних у розмірі 15,20 грн. Щодо звернення до суду позивачем з порушенням строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статей\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). \~ \~ \~ \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). \~ \~ \~ \~Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252-255 ЦК України. \~ \~ \~ \~При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки сплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, то позовна давність в даному випадку повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати чергового платежу. Як було встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка утворилася в період з 01.07.2021 по 01.07.2024, до суду ТОВ «УЮТ-2011» звернулося з позовом 06.08.2024, при цьому у вказаний період відповідачі сплачували за надані позивачем послуги (а.с. 8). Оскільки з 01.07.2021 по 01.07.2024, відповідачі періодично здійснювали оплату за комунальні послуги, а саме остання оплата надійшла в червні 2024, з позовом позивач звернувся 06.08.2024, суд вважає, що в клопотанні відповідача [PERSON] про застосування позовної давності слід відмовити, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Щодо стягнення з відповідачів сплаченого позивачем судового збору, суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, ТОВ «УЮТ-2011» при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу сплатив судовий збір в сумі 248,10 грн. ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2023 по справі 215/4116/22, відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «УЮТ-2011» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судового збору (а.с. 11). Як вбачається, у відзиві, відповідач [PERSON] просить звільнити її від сплати судового збору як військовослужбовця, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Так, згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 2-3901/08-ц, пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI (звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій, Героїв України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав під час розгляду справи в усіх судових інстанціях) поширюється на учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Подібні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, й після постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 187/1094/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 761/17654/17, від 21 грудня 2023 року у справі № 280/3035/21). При цьому, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11.09.2024 по справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24) не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту. Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання, яка полягає в тому, що військовослужбовці звільняються від сплати судового збору в справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про звільнення відповідача від сплати судового збору, оскільки позов про стягнення заборгованості не пов`язаний з порушенням прав [PERSON] , як військовослужбовця. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідачів по 1514 грн. судового збору, із розрахунку (3028/2), який сплачений позивачем при подачі позову та при подачі заяви про видачу судового наказу (а.с. 3, 4), із розрахунку (248,10+2779,90). На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 151 ЖК України, ст.ст. 322, 360, 526, 625, 634 ЦК України,

Outcome: approved