Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Зміст позовних вимог У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» Караченцева А.Ю., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та [PERSON] , третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Юлія Едуардівна, в якій просить суд: 1. Визнати недійсними електронні торги, що відбулися 02 травня 2023 року з реалізації лоту № G22NO23396, проведені оператором, через електронний майданчик якого надано найвищу цінову пропозицію; 2. Визнати недійсним протокол електронних торгів від 02 травня 2023 року, за номером № GFE001-UA-20230413-66371 з реалізації лоту № G22NO23396; 3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,9 кв.м (житлова площа 41,7 кв.м), укладений 23 травня 2023 року між [PERSON] та ПАТ «Промінвестбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 244; 4. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,9 кв.м (житлова площа 41,7 кв.м). У позовній заяві позивач вказує, що 02 травня 2023 року відповідно до рішення Фонду про затвердження умов продажу активів № 289/23 від 2023-04-12р. на відкриті торги (аукціон) було виставлено майно банку ПАТ «Промінвестбанк», а саме: лот G22NO23396, група активу - право власності, вид активу - житлова нерухомість, квартира загальною площею 72,9 кв.м (житлова площа 41.7 кв.м) за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 37558, стартова ціна продажу 1 028 790,00 грн, відповідно до публічного паспорту активу. 23 травня 2023 року відповідно до результатів аукціону між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. та зареєстрований в реєстрі за № 244. Фонд та банк несуть відповідальність за інформацію про лот, виставлений на продаж. Правова підстава виникнення у банку, як продавця, яка зазначена у лоті як «право власності» та була виставлена на аукціон, не містила інформації про наявність речових прав на вказаний лот у третіх осіб (договір оренди квартири з викупом), і ця інформація не була відображена в оголошенні аукціону з продажу майна, в публічному паспорті активу, в паспорті відкритих торгів, хоча відповідно до абз. 2 п. 3 розділу V Положення про проведення відкритих торгів не менш ніж за три робочі дні до кожних повторних торгів (аукціонів) по лоту Фонд та банк оновлює паспорт відкритих торгів шляхом оприлюднення на своїх веб-сайтах. Позивач вказує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. на момент посвідчення вказаного договору купівлі-продажу від 23.05.2023 не включена до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна. У заяві позивача про зміну підстав позову зазначається, що рішенням Комітету ФГВФО з питань консолідації, управління та продажу майна (активів) банків від 12.04.2023 №289/23 визначено активи ПАТ «Промінвестбанк», що підлягають продажу (повторно) на відкритих торгах (аукціоні), в тому числі спірна квартира загальною площею 72,9 кв.м за адресою [ADDRESS] , як лот № 3 з балансовою вартістю 1 204 400,00 грн та ціною реалізації 1 028 790,00 грн, як належна банку. Однак 19.05.1995 зазначена спірна квартира була передана у строкове платне користування Українським акціонерним промислово-інвестиційним банком [PERSON] на підставі укладеного договору оренди квартири з правом викупу. З 1995 року по теперішній час договір оренди з викупом двічі пролонгувався, а саме у 2005 та 2015 роках. Позивачка вказує, що з 19.05.1995 право власності на спірну квартиру відповідача-1 було обмежено речовим правом позивача на володіння та користування чужою річчю. Позивачка здійснювала правомірне фактичне володіння та користування майном весь час дії договору. Виконавши повністю свої зобов`язання за договором оренди з викупом, позивачка 05.03.2009 звернулася до відповідача-1 з заявою про продаж їй орендованої квартири. За наслідками розгляду зазначеної заяви відповідачем-1 було прийняте рішення про продаж позивачці квартири, яке оформлено протоколом засідання Правління Промінвестбанку №425 від 22.06.2009. Позивачка зауважує, що на момент включення спірної квартири до ліквідаційної маси банку, а також винесення рішенням Комітету ФГВФО з питань консолідації, управління та продажу майна (активів) банків від 12.04.2023 №289/23 щодо визначення активів ПАТ «Промінвестбанк», що підлягають продажу (повторно) на відкритих торгах (аукціоні), у позивача виникло право власності на спірну квартиру, але не було набуте нею з вини банку, оскільки останній не вчинив жодної дії для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що визначені у протоколі засідання Правління Промінвестбанку № 425 від 22.06.2009. Позивач стверджує, що до ліквідаційної маси могло бути включено лише право вимоги, а не право власності. Спірна квартира була включена до ліквідаційної маси банку всупереч вимогам закону, оскільки на момент включення банк (відповідач-1) був лише титульним володільцем майна за договором купівлі-продажу № 28-93 від 17.06.1993, який був засвідчений нотаріально та зареєстрований КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідач-1 не мав відповідного запису щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вже отримав від позивача повне виконання договору оренди квартири з викупом. На час проведення прилюдних торгів, а саме 02.05.2023, відповідачу-1 було достеменно відомо про наявність речових прав третіх осіб на спірну квартиру. Дії відповідача-2 щодо включення спірної квартири до ліквідаційної маси банку порушують право позивача на законне набуття права власності на спірної квартиру, як наслідок виконання ним умов договору оренди квартири з правом викупу, укладеним з відповідачем-1. За наслідками проведення прилюдних торгів відповідач-3 став новим власником спірної квартири, а не стороною договору оренди квартири з правом викупу від 19.05.1995, укладеним між відповідачем-1 та позивачем, що унеможливлює пред`явлення будь-якої вимоги до відповідача-3 щодо виконання договору стороною якого він не є. Спірна квартира є єдиним житлом позивача, який проживає в ній вже 28 років. Іншого житла позивач не має. Позивач вказує, що фактичною підставою визнання недійсним оскаржуваного правочину (електронних торгів) є недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК (ч. 1 ст. 215 ЦК). У відповіді на заперечення на заяву про зміну підстав позову позивачка зазначає, що викуп здійснювався шляхом внесення орендарем орендодавцеві всієї належної йому орендної плати з вартості зданого на повний амортизаційний строк майна, а також шляхом відшкодування йому орендних платежів із залишкової вартості майна, оренду згідно з договором припинено до завершення амортизаційного строку. Невизнання банком права власності на спірну квартиру після виконання даного договору позивачка вважає не тільки порушенням умов договору, але і порушенням конституційного права позивача на житло, яке банк зобов`язався надати позивачу, як молодому спеціалісту при прийнятті на роботу. Позиція відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що банк є власником квартири, загальною площею 72,9 кв.м (житлова площа 41,7 кв.м), за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 37558, далі по тексту - квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.1993, що зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18.06.1993 за № 37558. Після введення ліквідаційної процедури в ПАТ «Промінвестбанк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була проведена інвентаризація майна банку, зазначена квартира була включена до ліквідаційної маси та була проведена її оцінка. Балансова вартість квартири становила 1204400,00 грн, оціночна вартість квартири 1633000,00 грн. Квартира [ADDRESS] , реєстровий номер 3755 кілька разів виставлялася на торги, однак торги не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників. 13.04.2023 було розміщено оголошення про проведення аукціону по лоту G22N023396 та паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) банку. Стартова ціна аукціону 1028790,00 грн, аукціон був призначений на 02.05.2023. У публічному паспорті активу на квартиру [ADDRESS] , реєстровий номер 37558 було зазначено, що відсутній доступ до нерухомого майна у зв`язку з проживанням третіх осіб. Відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Києва зареєстровано 3 особи. Переможцем аукціону був визнаний [PERSON] , оскільки запропонував найбільшу ціну за лот - 1 151 000,00 грн. За наслідком аукціону був складений протокол за № GFE001-UA-20230413-66371. На підставі цього протоколу, 23 травня 2023 року між ПАТ «Промінвестбанк» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. та зареєстровано в реєстрі за №244, предметом купівлі-продажу за яким є квартира [ADDRESS] , реєстровий номер 37558. На момент посвідчення договору купівлі-продажу приватний нотаріус Горбенко Юлія Едуардівна включена до Переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03 травня 2022 року № 1760/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2023 року № 1865/5) під № 964. ПАТ «Промінвестбанк» не заперечує, що 19.05.1995 між банком (орендодавець) та [PERSON] (орендар), яка була працівником Банку, укладений Договір оренди квартири, посвідчений Голуб A.A., державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори, за реєстраційним № 2431. Відповідно до договору орендодавець здав в оренду квартиру для проживання родини у складі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідача вказує, що оренда не є обтяженням нерухомого майна; банк не знає, яку інформацію про майно отримали потенційні покупці у кімнаті даних; з позовом про визнання правочину недійсним, як такого, що вчиненого під впливом оману, може звертатися лише покупець та тільки він має доводити суду наявність трьох складових для встановлення обставин вчинення правочину під впливом обману. Представник відповідача зауважує, що позивачем не зазначено і не доведено, чим саме були порушені її права проведеним аукціоном та вчиненим правочином. Позивач не надає доказів, з яких підстав вона претендує на квартиру та вважає себе власником. Сам по собі укладений між банком та [PERSON] договір оренди не породжує прав власності орендаря на орендоване майно. Документів, які б підтверджували, що зі спливом 7 років з дня укладення договору оренди, позивач скористався правом викупу квартири не надані. У запереченнях на заяву про зміну підстав позову представник відповідача вказує, що зі змісту договору оренди квартири від 19.05.1995, цей договір не містить будь-яких умов щодо порядку викупу майна, порядку передачі та оформлення права власності орендаря на майно, не містить положень про те, за яких умов житло переходить у власність орендаря. Ціна викупу квартири в договорі не зазначена. Ціна договору, що вказана в п. 5 договору є лише сумою всіх орендних платежів за 10 років та не є вартістю квартири та ціною викупу. Крім цього, сума всіх орендних платежів за 10 років оренди суттєво відрізняється від інвентаризаційної оцінки квартири, яка зазначена в п. 3 договору. Позивач неправильно тлумачить умови договору оренди та помилково вважає, що за договором оренди до неї перейшло право власності на квартиру. Основним обґрунтуванням, як підставу для звернення з даним позовом до суду, [PERSON] зазначає те, що вона виконала всі належні умови за договором оренди, сплатила орендні платежі та вважає, що у неї виникло право власності на спірну квартиру. Однак це не відповідає дійсності та умовам договору оренди. Договір купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та ПА «Промінвестбанк» укладений не був. Більше того, сама [PERSON] з моменту прийняття рішення Правлінням Промінвестбанку 22.06.2009 про продаж їй спірної квартири не цікавилася цим питанням, не проявляла будь-яку заінтересованість у реалізації даного рішення Правління та продовжувала проживати у даній квартирі, не сплачуючи при цьому жодних орендних платежів. Таким чином, на момент включення спірної квартири до ліквідаційної маси, ПАТ «Промінвестбанк» був безспірним власником квартири [ADDRESS] . Право власності банку на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.1993, що був зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18.06.1993 за № 37558. За період з 01.01.2003 по 05.06.2024 орендні платежі від [PERSON] за договором оренди від 19.05.1995 не надходили, що свідчить про те, що позивач неналежно виконувала зобов`язання зі сплати орендної плати. Позиція відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. На підставі рішення Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 90-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 № 130 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Законодавець наділив Фонд гарантування та уповноважену особу Фонду гарантування обов`язком вчиняти дії щодо реалізації активів та/або зобов`язань банку за найвищою вартістю. На виконання вимог Положення щодо організації продажу, Фондом гарантування була проведена інвентаризація майна банку, та спірну квартиру [ADDRESS] було включено до ліквідаційної маси банку. Представник відповідача стверджує, що позивачем не зазначено жодного порушення встановлених законодавством правил проведення торгів з реалізації майна банку під час ліквідаційної процедури, що свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог. Договір оренди є оплатним, однак позивач не додає доказів на підтвердження здійснення орендної плати, визначеної договором, а також не скористалася своїм правом викупу і станом на момент проведення аукціону власником квартири [ADDRESS] , реєстровий номер 37558 був ПАТ «Промінвестбанк». Чинне законодавство України не містить заборони щодо продажу майна, право користування яким мають орендарі. Отримання згоди від орендаря на продаж нерухомого майна законодавством не передбачено та власник не втрачає свого права розпоряджання своїм нерухомим майном, оскільки оренда лише передбачає обмеження власника нерухомості в користуванні нею. Представник відповідача вказує, що вимоги позивача про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту; на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, права та інтереси позивача не були жодним чином порушені. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 27 грудня 2023 року від позивачки надійшло клопотання про долучення до позовної заяви та клопотання про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Клопотання позивачки про витребування доказів задоволено частково. 02 лютого 2024 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. надійшов лист на виконання ухвали суду, в якому вона також просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. 02 лютого 2024 року від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надійшов відзив на позовну заяву. 05 лютого 2024 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву. 05 березня 2024 року від позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом відмовлено ухвалою від 05 березня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання. 02 травня 2024 року від позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом відмовлено ухвалою від 07 травня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання. 07 травня 2024 року від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів. 05 липня 2024 року від позивачки надійшла заява про зміну підстав позову, яка прийнята судом до розгляду ухвалою від 11 червня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання. 16 липня 2024 року від позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом відмовлено ухвалою від 30 вересня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання. 19 липня 2024 року від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надійшли заперечення на заяву про зміну підстав позову. 30 вересня 2024 року від позивачки надійшли клопотання про долучення доказів та відповідь на заперечення, а також заперечення на додаткові пояснення та долучення доказів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 29 листопада 2024 року від позивачки надійшло клопотання про продовження строку та долучення доказів, заява щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката. Під час розгляду справи по суті позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Промислово-інвестиційний банк України, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», 17.06.1993 придбав квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 28-93, право власності зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації від 18.06.1993 № 37558. [PERSON] була працівником Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. 19.05.1995 між Українським акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (орендодавець), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та [PERSON] (орендар) був укладений договір оренди квартири, посвідчений державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Голуб А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 2431. Відповідно до п. 1 вказаного договору орендодавець здав в оренду квартиру [ADDRESS] для проживання родини орендаря [PERSON] у складі: [PERSON] (син) та [PERSON] (син). Квартира належить орендодавцю на підставі акту передачі квартири від 17.06.1993, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації від 18.06.1993 № 37558 (п. 2 договору оренди). Відповідно до п. 4-6 договору оренди строк оренди квартири - 10 років, з 19.05.1995 по 19.05.2005. Сума договору визначається в розмірі 24 477 600 крб. Орендна плата виплачується щомісячно в розмірі 203980 крб. Згідно з п. 12 договору оренди зміна власника орендованої квартири не є підставою для зміни умов цього договору або його розірвання. Пунктом 15 договору оренди передбачено, якщо за 1 місяць до закінчення строку договору жодна зі сторін не заявляє про його розірвання, то договір вважається продовженим на черговий строк. Відповідно до п. 16 договору оренди орендар набуває право викупу квартири через 7 років з дня укладення договору оренди. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.11.1997 [PERSON] та членів її сім`ї знято з квартирного обліку у зв`язку з передачею справи, як осіб, що виїхали на постійне місце проживання в інший район згідно з довідкою від 25.09.1997 Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. З розрахункових листів за період з 31.03.1997 по 31.12.2004 вбачається, що орендна плата вираховувалась із заробітної плати позивачки. Водночас, згідно з довідкою № 1706/08 від 05.06.2024, наданою відповідачем-1, за період з 01.01.2003 по 05.06.2024 не встановлено надходжень на користь банку, а саме платежів зі сплати орендної плати за договором оренди від 19.05.1995 квартири по [ADDRESS] . Згідно з протоколом № 425 засідання правління Промінвестбанку від 22.06.2009 на виконання пункту 2.5 Заходів фінансового оздоровлення Промінвестбанку, затвердженого наказом Тимчасового адміністратора Промінвестбанку від 25.12.2008 № ТА-1/102 та погодженого постановою Правління Національного банку України від 25.12.2008 №465 щодо продажу непрофільних активів, які не використовуються в основній діяльності банку, на підставі заяви [PERSON] від 05.03.2009 та з урахуванням її матеріального та сімейного стану, ухвалено рішення продати працівнику банку [PERSON] орендовану нею квартиру [ADDRESS] (договір оренди квартири від 19.05.1995) за ціною 1,00 грн, крім того ПДВ - 0,20 грн, всього - 1,20 грн. Вказаним протоколом всі витрати з нотаріального оформлення та сплаті податків за договором купівлі-продажу вказаної квартири покладено на [PERSON] ; доручено Дирекції з будівництва замовити та отримати в Київському міському БТІ відповідну довідку-характеристику для відчуження вищезазначеної квартири; юридичному департаменту підготувати відповідну довіреність на отримання в Київському міському БТІ довідки-характеристики та відповідний договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, який посвідчити нотаріально. Відповідно до інформаційної довідки № 35377463 від 09.11.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] право власності на будь-яке нерухоме майно не зареєстроване. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 19 «Про особливості припинення діяльності банків в умовах воєнного стану» Національний банк України має право прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, що перебуває під контролем держави-агресора. Правління Національного банку України від 25.02.2022 прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 130 від 25.02.2022 про початок процедури ліквідації Банку, яким призначено Караченцева Артема Юрійовича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Банку, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Указом Президента України від 11.05.2022 № 326/2022, що набув чинності 19.05.2022 одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», в тому числі акцій ПАТ «Промінвестбанк» в розмірі 99,772644 % статутного капіталу ПАТ «Промінвестбанк» та фінансових активів ПАТ «Промінвестбанк». Кабінету Міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за участю Національного банку України доручено забезпечити проведення примусового вилучення вищезазначених корпоративних прав у десятиденний строк з дня опублікування Указу. 12.04.2023 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про затвердження умов продажу активів ПАТ «Промінвестбанк» № 289/23, зокрема і квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер 37558. 13.04.2023 було розміщено оголошення про проведення аукціону по лоту № G22N023396, квартири [ADDRESS] , та паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) банку. Стартова ціна аукціону 1028790,00 грн. При цьому, в публічному паспорті активу зазначено, що відсутній доступ до нерухомого майна у зв`язку з проживанням третіх осіб. Згідно з протоколом електронного аукціону № GFE001-UA-20230413-66371 переможцем аукціону був визнаний [PERSON] , оскільки запропонував найбільшу ціну за лот - 1 151 000,00 грн. 23 травня 2023 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. та зареєстровано в реєстрі за № 244. На момент посвідчення договору купівлі-продажу приватний нотаріус Горбенко Ю.Е. включена до Переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03 травня 2022 року № 1760/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2023 року № 1865/5) під № 964. Норми права та мотиви суду Щодо визнання недійсними електронних торгів та договору купівлі-продажу Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). Стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 33)). Частина перша статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 ЦК України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Зазначені висновки сформовані, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16. Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17). При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 910/8072/20). У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема: - здійснює повноваження органів управління банку; - приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; - вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України. Згідно з ч. 2, 3 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно, що є об`єктом довірчої власності, інше майно у випадках, прямо передбачених законом, а також банкноти і монети, передані Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними, ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Відповідно ч. 2, 3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються (далі - Положення) затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 № 388 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.05.2017 № 1872) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 р. за № 606/28736. Згідно з п. 1, 2 розділу III Положення порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна). Результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом. Розділом V Положення встановлені, зокрема, вимоги щодо розкриття інформації про активи (майно) банків. Так, відповідно до приписів розділу V Положення публічні паспорти активів (майна) та паспорти відкритих торгів (аукціонів) оприлюднюються на веб-сайті відповідного банку, що ліквідується, та офіційному веб-сайті Фонду за формою та структурою інформації, що визначені у додатках 7-16 до цього Положення, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду або колегіального органу Фонду з питань консолідації та продажу активів (у разі делегування йому відповідних повноважень) про затвердження умов продажу активів (майна) такого банку згідно з чинним законодавством України. Протягом п`яти робочих днів після оприлюднення банком, що ліквідується, на своєму веб-сайті і Фондом на своєму офіційному веб-сайті публічних паспортів активів (майна) та паспорта відкритих торгів (аукціонів) Фонд розміщує оголошення щодо продажу активів (майна) в друкованих засобах масової інформації, визначених виконавчою дирекцією Фонду. Протягом п`яти робочих днів з дати отримання заявки про зацікавленість у придбанні активу(ів) (майна), але не пізніше дня, що передує дню проведення відкритих торгів (аукціону), банк укладає з таким потенційним покупцем договір щодо нерозголошення інформації з обмеженим доступом, у тому числі банківської таємниці та персональних даних. Після цього банк надає потенційному покупцю проект договору купівлі-продажу активів (майна) та забезпечує можливість ознайомлення з документами щодо активу(ів) (майна) на період до дати проведення відкритих торгів (аукціону) у кімнаті даних у робочий час упродовж робочого тижня, а також щодо активів (майна), визначених Фондом, на спеціальному захищеному веб-сайті, доступ до якого забезпечується Фондом цілодобово. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на момент проведення електронних торгів був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 37558, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.1993, що зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18.06.1993 за № 37558. Реєстрація права власності Банку на квартиру проведена відповідно до вимог чинного на час реєстрації законодавства. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов, зокрема, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. На виконання вимог Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була проведена інвентаризація майна банку, та спірна квартира [ADDRESS] була включена до ліквідаційної маси банку. Доводи позивачки зводяться до того, що ліквідатор банку не мав права включати спірне майно до ліквідаційної маси та реалізовувати його на електронних торгах, оскільки позивачка має право на викуп квартири, в якій вона тривалий час проживає. Підстав, які б вказували на порушення процедури проведення самих електронних торгів, позивачкою не наведено. Позивачка стверджує, що договір оренди від 19.05.1995 за своєю суттю є договором оренди майна з викупом. Однак особливістю договорів оренди з правом викупу є те, що: такий договір поєднує елементи договору оренди та договору купівлі-продажу та такі умови мають бути прямо визначені учасниками правочину; сторонами узгоджується орендна плата (плата за користування майном) та викупна ціна об`єкту оренди (вартість об`єкта оренди, яку сторони визначили), тобто орендарем фактично сплачуються орендодавцю дві суми; визначається процедура викупу майна (умови, строки, порядок внесення викупної ціни); перехід права власності до орендаря настає під час виконання певної умови - повної сплати викупної ціни. Водночас вказаних умов договір оренди від 19.05.1995 не містить, в ньому визначено вартість оренди на визначений договором строк - 10 років та відсутня викупна ціна об`єкта оренди. Ціна договору, що вказана у п. 5 договору є лише сумою всіх орендних платежів за 10 років та не є вартістю квартири та ціною викупу. Крім цього, сума всіх орендних платежів за 10 років оренди суттєво відрізняється від інвентаризаційної оцінки квартири, яка зазначена у п. 3 договору. У пункті 16 договору оренди зазначено, що орендар набуває право викупу квартири через 7 років з дня укладення договору оренди. Отже, договором оренди була лише передбачена можливість здійснення викупу позивачкою спірної квартири, але умови та порядок реалізації такого викупу не визначені, а тому договір оренди квартири від 19.05.1995 за своєю правовою природою не є договором оренди майна з правом викупу. Судом у цій справі встановлено, що позивачка за договором оренди від 19.05.1995 не набула права власності на спірну квартиру та не здійснила її викупу, оскільки договору купівлі-продажу між нею та банком так і не укладено, право власності за нею на спірну квартиру не реєструвалося. Орендні платежі сплачені лише до 31.12.2004, доказів сплати орендних платежів після 31.12.2004 у матеріалах справи немає, хоча позивачка продовжувала проживати у спірній квартирі. Щодо протоколу № 425 засідання правління Промінвестбанку від 22.06.2009, то він вказує лише на те, що у 2009 році банк не заперечував щодо початку процедури продажу позивачці квартири, яка знаходилася в оренді, однак відомостей про те, чи були банком вчинені дії, визначені в протоколі (замовити та отримати в Київському міському БТІ відповідну довідку-характеристику для відчуження вищезазначеної квартири; підготувати відповідну довіреність та відповідний договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, який посвідчити нотаріально) матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що з 2009 року до часу проведення електронних торгів у 2023 році позивачка була зацікавлена в укладенні такого правочину. Право власності Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на спірне майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] як на момент укладення з позивачкою договору оренди від 19.05.1995, так і на час включення вказаної квартири до ліквідаційної маси та проведення електронних торгів підтверджується матеріалами справи. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Позивачка у заяві про зміну підстав позову вказує, що право власності на спірну квартиру було обмежено правом позивачки на володіння та користування чужою річчю. Чинне законодавство України не містить заборони щодо продажу майна, право користування яким мають орендарі. Отримання згоди від орендаря на продаж нерухомого майна законодавством не передбачено та власник не втрачає права розпорядження своїм нерухомим майном, оскільки оренда лише передбачає обмеження власника нерухомості в користуванні нею. З огляду на вищевикладене судом не встановлено обставин, які б вказували на порушення цивільних прав позивачки у зв`язку з реалізацією банком свого права на розпорядження належним йому майном, а також того, що законні інтереси позивачки як заінтересованої особи безпосередньо порушені під час проведення електронних торгів. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів, договору купівлі-продажу немає. Щодо визнання недійсним протоколу публічних торгів У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 зазначено, що «оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги. З огляду на зазначене, вимога [PERSON] про визнання недійсним протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Щодо визнання права власності [PERSON] також просить визнати за нею право власності право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, та висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19). У цій справі позивачка, прагнучи захистити своє право на спірну квартиру, звернулася до суду, зокрема, з вимогою про визнання права власності на майно. При цьому позивачка, пред`являючи таку позовну вимогу, не захищає право власності, яке в неї вже виникло з відповідної підстави, а просить визнати за нею право власності, яке вона бажає набути. Натомість відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Однак цивільне законодавство не передбачає права орендаря звернутись до суду за визнанням права власності, яке він бажає набути. Договір оренди спірної квартири, укладений позивачкою та відповідачем-1, також не закріплює права орендаря звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Отже, позовні вимоги про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки позивачка на момент звернення до суду права власності на спірну річ не набула. З огляду на наведене у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed