Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Київ-Експрес-1» про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року, залишеним без змін Апеляційний судом м. Києва від 20.02.2018 року ухвалено судове рішення в цивільній справі №759/4224/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Експрес-1» на користь [PERSON] 2347600,00 грн. на відшкодування збитків. 31.05.2019 року, старшим державним виконавцем Гудзь Т.А. Святошинського РВ ДВС м. Київ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], додатково були винесені наступні постанови: постанови про арешт коштіва бордника, постанова про арешт майна боржника. 02.02.2024 року Святошинський ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) надав лист-відповідь №д/22 про хід виконвавчого провадження [NUMBER] та про те, що сума заборгованості на відшкодування збитків, не змінилась та станом на 02.02.2024 року становить 2347600, 00 грн. Окрім цього, постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2021 року ухвалено судове рішення в цивільній српаві №759/18155/20 про стягнення з ТОВ «Київ-Експрес-1»№ на користь [PERSON] 3% ріних у розміоі 69500, 66 грн., інфляційні втрати у розмірі 415290, 44 грн. та судові витрати у розмірі 12160, 83 грн. Загальна заборгованість становить 496951, 93 грн. 11.03.2021 року старшим державним виконавцем Вітюк І.Д. Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], додатково були винесені постанови: постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанова про арешт кошті вборжника, постанова про арешт майна боржника, почстанова про стягнення виконавчого збору. 07.02.2024 року Святошинський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) надав лист-відповідь №26377 про хід виконавчого провадження [NUMBER] та про те, що сума заборгованості не змінилась та станом на 02.02.2024 року становить: 3% річних у розмвірі 69500, 66 грн., інфляційні втрати у розмірі 415290, 44 грн. та судові витрати у розмірі 12160, 83 грн. На сьогоднішні йдень, ТОВ «Київ-Експрес-1» добровільно не виконало вищезазначені судові рішення та умисно ухиляється від погашення заборгованості за вищенаведеними виконавчами провадженнями, а тому спрсить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних на суму боргку у розмірі 1433055, 55 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.05.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року у справі закрито підготовче провадження. В судовому засіданні представник позивача Панченко О.О. вимогу позову підтрима, та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляд усправи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року, залишеним без змін Апеляційний судом міста Києва від 20.02.2018 року ухвалено рішення в цивільній справі №759/4224/17 про стягнення з ТОВ «Київ-Експрес-1» на користь [PERSON] 2347600, 00 грн. (а.с. 14-15, 16-18). 31.05.2019 року старшим державним виконавцем Гудзь Т.А. Святошинського РВ ДВС м. Київ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] (а.с. 19-23). Згідно листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 02.02.2024 року №Д/22, заборгованість ТОВ «Київ-Експрес-1» на користь [PERSON] , станом на 02.02.2024 року не змінилася та становить 2347600, 00 грн. (а.с. 24). Постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2021 року ухвалено судове рішення в цивільній справві №759/18155/20 про стягнення з ТОВ «Київ-Експрес-1» на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 69500, 66 грн., інфляційні втрати у розмірі 415290, 44 грн. та судові витрати у розмірі 12160, 83 грн. (а.с. 26-32). 11.03.2021 року старшим державним виконавцем Вітюк І.Д. Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадженн№[NUMBER] (а.с. 33-35). Згідно листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 07.02.2024 року, станом на 07.02.2024 року заборгованість ТОВ «Київ-Експрес-1» на користь [PERSON] становить 496951, 93 гр.н (а.с. 36). Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ч. 2ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням. З огляду на те, що відповідач порушив вказані грошові зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України. Отже, внаслідок невиконання відповідачем рішень суду сума коштів стягнута на користь позивача, зазнала інфляційного впливу. Подібне ставлення відповідача до виконання рішень суду є підставою для покладення на нього обов`язку щодо відшкодування інфляційних втрат та 3% річних. Станом на дату подачі позову наявна заборгованість відповідача перед позивачем становить 2347600, 00 грн. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». В постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 199/6480/16-ц зазначено, що: «За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)». Таким чином за період 01.11.2020 року по 29.02.2024 року позивач має право на нарахування інфляційних втрат на суму боргу та за період з 22.10.2020 року по 08.04.2024 року три процента річних, які є особливою мірою відповідальності відповідача, як боржника, за прострочення виконання грошових зобов`язань, з метою захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачу. Згідно розрахунку інфляційних втрат за період 01.11.2020 року по 29.02.2024 року (сума боргу 2347600, 00 грн.) та 3% річних за період з 22.10.2020 року по 08.04.2024 року (сума боргу 2347600, 00 грн.), який додається, інфляційні втрати складають 1189059, 09 грн., 3% річних складають 243996, 46 грн. Всього 1433055, 55 грн. Враховуючи наведений розрахунок, суд задовольняє в повному обсязі стягнення трьох відсотків річних. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Як вбачається з справи позивачем було сплачено судовий збір у сумі 14330, 55 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На пiдставi викладеного, ст.ст. 526, 533, 610-612, 614, 624, 625, 1046-1047 ЦК України,

Outcome: approved