Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] 07 листопада 2024 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач в позовні йзаяві вказує, що визначений судовим наказом розмір аліментів є недостатнім так як у відповідача значно покращився матеріальний стан, станом на дату винесення судового наказу відповідач не працював, а на даний час проходить службу в лавах ЗСУ та отримує грошове утримання. Вона не працює, а відповідач добровільно будь-якої допомоги їй не надає. Дитина відвідує школу, значно виросли витрати на забезпечення дитини всім необхідним. Тому, просила задовольнити його позовну заяву в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, повідомлений про день, час та місце слухання справі відповідно до ст. 128-130 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті суду, так як відповідач за місцем реєстрації місця проживання відсутній. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони по справі є батьками малолітнього\~ [PERSON] , [INFO] \~(а.с.5). Судом встановлено, що\~судовим наказом Любашівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року наказано\~стягувати аліменти із\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ідентифікаційний код\~№ [NUMBER] ,\~\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованої та\~проживаючої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ідентифікаційний код\~№ [NUMBER] ,\~на утримання\~неповнолітньої дитини:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~09.10.2018\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] . (а.с.). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, довідки про склад сім`ї № 635 від 01 листопада 2024 року видно, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 10-12). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом\~статті 11 ЦК України,\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. З позовної заяви вбачається, що на даний час малолітня дитина\~ [PERSON] перебуває на утриманні позивача. Позивач зазначає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягується за наказом Любашівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року, є недостатнім для задоволення потреб дитини. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. (Правова позиці ВСУ Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Таке положення ч. 3\~ст. 181 СК України\~повністю відповідає, перш за все, інтересам дітей, а також інтересам особи, з якою діти проживають. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили\~(абзац 4 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує, що відповідач на час ухвалення судового наказу про стягнення з нього аліментів офіційно не працював та не мав постійного доходу, на даний час перебуває на військовій службі в ЗСУ та отримує грошове утримання, та вважає за можливе позов задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів , які стягуються за наказом суду, визначивши їх у частці від доходу в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи належать витрати, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved