Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Представник позивача - адвокат Таранкова Олена Олегівна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовну зазначає, що за судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.05.2018 № 537/1436/18, з позивача стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що проживає з іншою сім`єю та має на утриманні ще дитину [PERSON] - [INFO] . На даний час дружина позивача перебуває у відпустці з 04.01.2024 по 30.08.2026 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім того дружина [PERSON] є інвалідом третьої групи. Стягувані з нього аліменти загалом становлять частину всіх видів його заробітку, що є неправомірною сумою, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 жовтня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вона не визнає позов в повному обсязі, виходячи з наступного. Підставою зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , позивач [PERSON] вважає наявність двох рішень про стягнення з нього аліментів на дружину та сина, з якими він пов`язує погіршення його матеріального стану. Однак, позивач не надає ніяких доказів, які б свідчили про те, що ці рішення виконуються та кошти з нього стягуються Немає доказів отримання виконавчих листів за цими рішеннями та звернення їх до виконання, відсутні довідки чи інші бухгалтерські документи, де зазначена сума стягнення щомісяця. Більш того, навіть якби ці рішення виконувалися, то при наявності декількох виконавчих документів, сума стягнення з заробітної плати в любому випадку не може перевищувати 50%. Тому заява позивача, що з нього стягується 75% зарплати є недостовірною та вводить суд в оману. Будь-яких доказів про погіршення матеріального стану позивача внаслідок народження у нього дитини, не надано, а сам факт народження іншої дитини у позивача, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Щодо утримання позивачем його батьків-пенсіонерів, то до матеріалів позову не додано жодного доказу витрачання коштів на їх утримання. 11.11.2024 від представника позивача - адвоката Таранкової О.О. надійшла відповідь на відзив в якому вказує, що відповідачка створила нову сім`ю, тривалий час проживає у цивільному шлюбі, але не повідомляє інформацію про доходи свого чоловіка в розрахунку про середній дохід на члена сім`ї. З його заробітної плати здійснюються відрахування на дружину та дитину. Дитині виповнилося лише один рік, дружина є інвалідом 3 групи, не працює у зв`язку з декретною відпусткою та також потребує кошти на її утримання у зв`язку з загостренням її захворювання на навністю металоконструкції у хребті, проходила лікування, потребує дороговартісної медикаментозної підтримки та витрат на реабілітацію. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Таранкова О.О. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Гольдінова О.В. просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вислухавши сторони, їх представників встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1997 року, який рішенням Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2018 у справі 537/677/18 було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09 листопада 2009 року. Судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.05.2018 у справі № 537/1436/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 15 вересня 2018 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В даному шлюбі у позивача народився син [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] наявне в матеріалах справи. Судовим наказом Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 16.09.2024 у справі № 537/4535/24, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти (аліменти) на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Докази, що даний судовий наказ перебуває на виконанні у відділі Державної виконавчої служби в матеріалах справи відсутні. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2024 у справі № 537/3401/24, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, починаючи з 27.06.2024. Докази передачі на виконання до відділу державної виконавчої служби, судового рішення про стягнення аліментів - відсутні. До позову додано копію довідки з місця роботи від 02.05.2024 № 73 видану Комунальним підприємством Полтавський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради, відповідно до якої [PERSON] , оформила відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.01.2024 по 30.08.2026. Також наявна в матеріалах справи копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 107391 від 11.05.2021 видана на ім`я [PERSON] . Позивачем до суду надано копію заяви від 05.11.2024 на ім`я головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства Джей ТІ Інтернешнл Україна про здійснення відрахувань з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] на підставі виконавчого листа № 2/537/1170/2024 від 26.09.2024 та судового наказу № 537/535/24 від 16.09.2024. Як встановлено судом, виконавчі документи для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби [PERSON] не передавалися, а лише після звернення позивача [PERSON] до суду 07.10.2024 з позовною заявою про зменшення аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі судового наказу, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі 537/1436/18, виконавчі документи передані самим позивачем до бухгалтерії підприємства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України(далі -СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Частина 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. У ч.1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки, покликався на зміну його сімейного стану народження дитини у новому шлюбі та необхідності матеріального забезпечення дружини, яка є інвалідом третьої групи, дитини та батьків пенсійного віку. Суд не приймає до уваги покликання позивача на зміну його матеріального стану у зв`язку з необхідністю забезпечення батьків, оскільки позивачем як докази надано копії паспортів батьків та свідоцтво про народження. Добровільне надання допомоги батькам не може впливати на виконання аліментних зобов`язань щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Суд враховує і той факт, що виховання дитини одним з батьків (в даному випадку мати виховує дитину самостійно), коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed