Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

04.04.2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення 192\~398,49 грн заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2018 [PERSON] звернувся до АТ \~КБ \~«Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву, якою підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він повністю проінформован про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, у відповідності до ст. 634 ЦК України між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за вище вказаним договором виконав та надав відповідачу грошові кошти, однак останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, в результаті чого у нього станом на 26.12.2022 виникла заборгованість у розмірі 192\~398,49 грн, яка складається з: 160\~911,28 грн заборгованість за кредитом; 9\~010,96\~грн заборгованість за нарахованими відсотками; 22\~476,25 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку АТ КБ «Приватбанк» просить суд з нього стягнути на користь банку. 06.04.2023 ухвалою суду у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 15.05.2023 до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю. 13.06.2023 ухвалою суду відмовлено у передачі справи за підсудністю. 11.07.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що зважаючи на наявність підписаного між сторонами паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього додатком № 1 до Закону України «Про споживче кредитування», АТ КБ «ПриватБанк» і відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування, проте з матеріалів справи не вбачається укладення сторонами договору споживчого кредитування 25.07.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник банку не погоджується з доводами відзиву на позовну заяву та зазначає, що отримання відповідачем кредиту підтверджується випискою з його банківського рахунку про рух коштів, та просить суд задовольнити позов банку у повному обсязі. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справах №\~732/670/19 та від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Судом встановлено, що 28.08.2018 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг і підписав Анкету-заяву № \~б/н, якою підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного у такий спосіб Договору № б/н від 28.08.2018 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. 04.10.2021 [PERSON] електронним цифровим підписом підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інформацію про наслідки виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит тощо. Також у підписаному відповідачем Паспорті споживчого кредиту зазначено: «Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування. Підтверджую отримання мною всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони матимуть для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором». Отже, підписана відповідачем анкета-заява про надання кредиту та паспорт споживчого кредиту свідчить про те, що умови кредитування сторонами Договору погоджені. Факт надання відповідачу кредитних коштів та користування ним кредитними коштами підтверджується випискою з його рахунку станом на 28.12.2022 за період з 27.02.2019 по 28.12.2022. Водночас згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] , розмір встановленого йому кредитного ліміту з 27.02.2019 по 22.10.2021 збільшився з 26\~000,00 грн до 150\~000,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором від № б/н від 28.08.2018, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 26.12.2022 становить 192\~398,49 грн і складається з: 160\~911,28 грн заборгованість за кредитом; 9\~010,96 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 22\~476,25 грн заборгованість за простроченими відсотками. Жодних доказів сплати грошових коштів за кредитним договором, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Контррозрахунку заборгованості у відзиві на позовну заяву також не наведено. Доводи представника відповідача про те, що підписавши паспорт споживчого кредиту АТ КБ «ПриватБанк» і відповідач лише мали намір укласти договір споживчого кредитування, спростовуються наданою позивачем випискою з рахунку відповідача, якою підтверджується користування ним кредитними коштами банку шляхом списання та поповнення коштів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612, 625 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що банк надав\~кошти шляхом\~встановлення кредитного\~ліміту,таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, а також те, що під час підписання Анкети-заяви 28.08.2018 відповідач ознайомився з умовами кредитування, в яких містяться також умови кредитування зі сплатою процентів, а відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2 885,98 грн.

Outcome: approved