Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Адвокат Вишковський Є.Л., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 18.09.2024 (надійшла до суду 24.09.2024), в якій просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №21904, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ) на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0742-6008 від 06.07.2021 у сумі 29\~995 грн., за загальною сумою вимог 30\~625 грн.; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу 10\~000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21904, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0742-6008 від 06.07.2021 у загальному розмірі 29\~995 грн., що включає: заборгованість за основою сумою кредиту 10\~000 грн., прострочену заборгованість по процентам за користування кредитом 19\~995 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису з боржника стягнуто плату відповідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат» в сумі 630 грн., що визначає загальну суму вимог 30\~625 грн. У лютому 2022 року виконавчий напис було пред`явлено стягувачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» приватному виконавцеві виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолу В.О. для примусового виконання. Постановою приватного виконавця від 17.02.2022 було відкрито виконавче провадження ВП №68690069. Жодних документів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Казакова І.А. не отримувала, як і не була обізнана про намір стягнути з неї заборгованість у такий спосіб. Про наявність виконавчого напису та відкритого на його примусове виконання виконавчого провадження [PERSON] дізналася випадково, коли на усі її банківські рахунки було накладено арешт. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зауважив, що [PERSON] не визнає ніяких вимог кредитора відповідача, адже будь-яких повідомлень про порушення виконання кредитних зобов`язань, вчинення виконавчого напису не отримувала, що ставить під сумнів безспірність заявленої заборгованості. До того ж виконавчий напис нотаріусом вчинено на окремому бланку, а не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору, тобто з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо його форми. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення [PERSON] як позичальника з боку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо наявності заборгованості за кредитним договором, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат». Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 25.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 25.09.2024 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову: зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення / поновлення провадження у справі, забезпечення/витребування доказів не вживались. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Вишковський Є.Л. в судове засідання не з`явились. Згідно з клопотанням представника позивача, викладеним у п.2 прохальної частини позову, останній просив справу розглянути в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тим самим не виявив наміру брати участь в судових засіданнях. Представник відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Тітова О.О. правом на подання відзиву на позов не скористалась, жодних заперечень по суті заявлених вимог не навела. Разом з тим, 27.11.2024 на електронну пошту від представника надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем. Зазначила, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10\~000 грн. не відповідає критеріям співмірності, пропорційності, розумності, реальності та є необґрунтованим, зважаючи на обсяг виконаної адвокатом роботи та рівень складності справи. На переконання представника, підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже справа є малозначною, типовою, а усі процесуальні документи шаблонними. Крім того, заборгованість позивача, стягнута за виконавчим написом, складає 30\~625 грн., в той час як заявлений розмір понесених нею витрат на правничу допомогу 10\~000 грн., що у співвідношенні із заборгованістю є неспівмірними. До того ж у разі задоволення позову [PERSON] все рівно залишається у статусі боржника, оскільки свідомо не виконує умови кредитного договору, а її матеріальний незмінним. Відтак, представник вважає, що реальне значення справи для позивача полягає в отриманні відстрочки від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що не призводить до виникнення, зміни або припинення майнових прав чи фінансових інтересів позивача. Окремо представник зауважила, що за результатами проведеного нею аналізу ринкової вартості послуг в аналогічних справах встановлено, що реальна вартість таких послуг складає 2\~000 - 3000 грн. Відтак, вважає, що позивачеві можливо було б відшкодувати витрати на правничу допомогу в розмірі 2\~500 грн. середньоринкова вартість послуг адвоката у такій категорії справ. Позаяк, у даній справі позивачем не надано доказів понесення таких витрат, як-то детального опису робіт (наданих послуг), розрахунку вартості послуг, відсутність чого є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат позивачеві за рахунок їх стягнення з відповідача. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 22.11.2020 у справі №638/7748/18. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. в судове засідання не з`явився, правом на подання письмових пояснень не скористався, про розгляд справи повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 28.09.2022 №4091/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] » свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 23.11.2007 за №6638 на ім`я [PERSON] , анульовано. Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.07.2022 № 517/6 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] припинена з 27.07.2022. З огляду на те, що жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні та не подавав клопотань про відкладення розгляду справи, зважаючи на характер спору, предмет правовідносин суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності у письмовому провадженні. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 06.07.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №0742-6008, за умовами якого кредитодавець відкриває позичальникові кредитну лінію на умовах, визначених договором, а саме: розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту 10\~000 грн. (п.2.1); тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.2.3); розмір процентів за користування кредитом 2,5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (стандартна ставка). Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальникові кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний в договорі. У випадках, визначених договором, позичальник може скористатися правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.2.4). Заявлений строк користування кредитом складає 20 календарних днів з дня отримання кредиту (п.2.5). 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21904, про стягнення з [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ) на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0742-6008 від 06.07.2021 у розмірі 29\~995 грн. за період з 08.09.2021 до 29.11.2021, що включає: прострочену заборгованість за тілом кредиту 10\~000 грн., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 19\~995 грн. За вчинення виконавчого напису з [PERSON] стягнуто плату відповідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат» в сумі 630 грн. Загальна сума вимог 30\~625 грн. Кредитний договір\~було укладено у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису позичальником за одноразовим ідентифікатором (А502) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] не оспорювала факт укладення кредитного договору №0742-6008 від 06.07.2021 та виникнення між нею та кредитором фінансово-договірних зобов`язань, не визнаючи при цьому розмір заборгованості, стягнутої з неї у позасудовому порядку за оспорюваних виконавчим написом. 16.02.2022 заява про примусове виконання виконавчого напису надійшла від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на адресу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. засобами поштового зв`язку за вих. №LC_0742-6008 від 20.01.2022. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. від 17.02.2022 відкрито виконавче провадження ВП №68690069 з примусового виконання виконавчого напису №21904 від 22.12.2021, стягувачем визначено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», боржником [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] . З інформації про виконавче провадження ВП №68690069 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, при перевірці за ідентифікатором для доступу за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors слідує, що постановою приватного виконавця від 01.05.2024 накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . У рамках виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] отримує дохід у комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Саксаганському районі» Криворізької міської ради, юридична адреса: м. Кривий Ріг, бульв. Вечірній, буд.28, у зв`язку\~з чим\~постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Біловола\~В.О.\~від 20.06.2023\~звернуто стягнення\~на доходи\~боржника шляхом\~здійснення відрахувань\~з її\~доходів у\~розмірі 20%. Із 20.06.2023 виконавчий документ передано для виконання до установи, де працює позивач. На виконання ухвали суду від 25.09.2024 про забезпечення позову приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. 23.10.2024 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Станом на момент ухвалення рішення у справі виконавче провадження перебуває у стані «Зупинене». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , діючи через представника, посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з такого. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.022017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акта стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже, і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999\~у редакції станом на\~час вчинення оспорюваного виконавчого\~напису, стосувався\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким із [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором комерційної концесії та укладений в електронній формі з накладенням підпису позивача ЕЦП, а відтак за своєю формою виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріусом. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. оспорюваний виконавчий напис, суд не має можливості з огляду на те, що наразі нотаріус діяльність не здійснює. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів відповідача звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого способу захисту порушеного права позивача [PERSON] на недоторканність її грошових коштів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, відтак вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп. за пред`явлення позову (квитанція ID:0671-6693-0482-8184 від 17.09.2024 АТ «ТАСКОМБАНК»), та 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову (квитанція ID: 6649-8881-7713-6089 від 17.09.2024 АТ «ТАСКОМБАНК»), що загалом складає 1\~816 грн. 80 коп. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., які [PERSON] просить відшкодувати, то вирішуючи питання про можливість їх стягнення з відповідача, з урахуванням поданого відповідачем клопотання про їх зменшення, суд виходить з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує\~зі ст.137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~з іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Як слідує з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Судом встановлено, що 13.09.2024 між адвокатом Вишковським Є.Л. та [PERSON] було укладено договір №13-09-24/2 про надання правової допомоги. У п.2 визначено перелік послуг та доручень, які адвокат вправі виконувати в інтересах [PERSON] : надавати усні та письмові консультації, роз`яснення, довідки, витяги, правові позиції з юридичних питань; представляти інтереси клієнта у будь-яких цивільних, інших публічних і приватних відносинах; складати різного роду юридичні документи (договори, доручення, заяви, скарги, запити, будь-які процесуальні документи і т.п.). При виконанні умов договору клієнт доручає адвокату, а адвокат має право здійснювати дії за переліком, наведеним у п.2.2 договору. Відповідно до п.3.1 договору, за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар в розмірі 10\~000 грн. У силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу та в обґрунтування їх розміру, адвокатом Вишковським Є.Л. суду також надано копію акта прийому-передачі наданих послуг до договору №13-09-24/2 від 13.09.2024 про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) від 16.09.2024, в яких зазначено, що на виконання умов договору адвокат надав клієнтові такі види послуг: усна консультація 1\~000 грн., складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 5\~000 грн., складання заяви про забезпечення позову 3\~000 грн., витребування у приватного виконавця документів з матеріалів виконавчого провадження 1\~000 грн. На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що в рамках розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовна заява та заява про забезпечення позову були подані до суду її представником за ордером серії ВІ №1244290 від 17.09.2024 адвокатом Вишковським Є.Л., який участі в жодному із призначених судових засідань у справі не брав, додаткових доказів на підтвердження заявлених вимог не долучав, інших заяв, клопотань чи пояснень не подавав. Таким чином, фактично обсяг наданої адвокатом правової допомоги обмежився виключно складанням процесуальних документів та їх поданням до суду. Протягом розгляду справи позиція сторони позивача залишалась незмінною, заяв про збільшення/зменшення вимог, зміну підстав або предмету позову від позивача та її представника не надходило. Зважаючи на викладене, характер справи, яка є малозначною та типовою, обсяг наданих послуг, суд вважає за можливе компенсувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача, що буде пропорційним з обсягом наданої правничої допомоги, відповідатиме принципам розумності і співмірності, а тому клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 25.09.2024 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому, суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved