Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 18 червня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, а також пені та моральної шкоди за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона із відповідачем є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 у справі №932/4329/22 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач присуджені аліменти сплачує нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого допустив заборгованість, яка на дату звернення до суду складає 6875,20 грн., та утворилася за період понад 6 місяців, та яку вона просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну та не у повному обсязі сплату аліментів, розмір якої визначила у розмірі 6875,20 грн. Крім того, вважає, що на її користь має бути стягнуто з відповідача ще й таку ж суму грошових коштів у розмірі 6875,20 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, якої вона зазнала внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті аліментів, стягнутих з нього зазначеним судовим рішенням (а.с.1-3). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 червня 2024 року справу передано для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.11-12) 24 червня 2024 року згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача та отримав відповідну інформацію (а.с.13). Ухвалою судді від 24 червня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі (а.с.14-15). Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в частині стягнення пені та моральної шкоди за прострочення сплати аліментів, оскільки борг по аліментам у розмірі 6875,20 грн. на дату розгляду справи відповідач вже сплатив. Відповідача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що борг по аліментам у розмірі 6875,20 грн. він вже сплатив, а з вимогами про стягнення пені та моральної шкоди за прострочення сплати аліментів він не згоден. Третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) свого представника у судове засідання не направив, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслав, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується його свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07 червня 2018 року (а.с.6). Судовим наказом Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 у справі №932/4329/22 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Городничим Є.Ю. 23 травня 2024 року, відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 6875,20 грн., що накопичилася станом на кінець квітня 2024 року (а.с.8). Разом з\~тим,\~відповідно до\~Розрахунку заборгованості\~зі сплати\~аліментів,\~складеного державним\~виконавцем Городничим\~Є.Ю.\~02\~серпня 2024\~року,\~у червні\~2024\~року відповідачем\~сплачено заборгованість\~у сумі\~6875,20\~грн.,\~та відповідно\~до довідки\~від 05\~червня 2024\~року, складеної державним виконавцем Городничим Є.Ю., заборгованість по аліментах на цю дату відсутня (а.с.22-23). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачкою та відповідачем, є відносини, які пов`язані із належним виконанням обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, шляхом сплати аліментів на виконання судового рішення та право позивача на нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів за кожен день прострочення такої сплати, а також відшкодування моральної шкоди (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд при вирішенні спору. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом частини першої\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Щодо позовної вимогт про стягнення заборгованості зі сплати аліментів Відповідно до частин 1, 3 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені в цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час і заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, за наявності спору, може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потрібно. До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 761/43598/21. За таких умов, стягнення заборгованості по аліментам не може бути самостійним предметом позову, оскільки підлягає стягненню державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на виконання судового наказу Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 у справі №932/4329/22 про стягнення аліментів. До того ж, як згадано вище, відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Городничим Є.Ю. 02 серпня 2024 року, у червні 2024 року відповідачем сплачено заборгованість у сумі 6875,20 грн., а відповідно до довідки від 05 червня 2024 року, складеної державним виконавцем Городничим Є.Ю., заборгованість по аліментах на цю дату відсутня (а.с.22-23). Тобто, станом на дату подачі позову (18 червня 2024 року), заборгованість зі сплати аліментів була відсутня. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі сумі 6875,20 грн. задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Як передбачено\~статтею 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому, той із батьків, із якого присуджені аліменти, зобов`язаний сплачувати їх, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до боржника передбаченої законом відповідальності. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року у справі №636/3546/17). Неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула для розрахунку пені така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+ (Anх1%хQn), де: p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року (справа №711/679/21) зазначив, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме\~стаття 534\~ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. У цій же постанові Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» (в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України) означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. В даному випадку, зібрані докази вказують на те, що у період з серпня 2022 року до червня 2024 року [PERSON] не виконував належним чином судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання свого сина, допускав прострочення сплати аліментів. Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2021 року (справа №636/3546/17), з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд вправі зменшити розмір неустойки. Заборгованість зі сплати аліментів періодично виникала з вини [PERSON] , доказів протилежного суду не надано, а тому у [PERSON] кожного місяця, коли допускалося прострочення сплати аліментів, при наявності заборгованості з їх сплати, виникало право на стягнення з нього неустойки (пені), розмір якої мав би розраховуватися за вищенаведеною формулою. Однак, станом на дату подачі позову (18 червня 2024 року), відповідач заборгованість по сплаті аліментів погасив у повному обсязі та вже її не мав, що випливає із вищезгаданої довідки державного виконавця від 05 червня 2024 року (а.с.23), тобто сукупний розмір заборгованості, на яку має нараховуватися пеня дорівнює нулю, що обнуляє й розмір пені. За таких умов, позовна вимога про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди за прострочення сплати аліментів. Аналіз ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України можуть субсидіарно застосовуватися для регулювання сімейних відносин. Компенсація моральної шкоди має відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Обмеження права учасників сімейних відносин на відшкодування моральної шкоди лише випадками, передбаченими п. 6 ч. 2 ст. 18 СК України, істотно звужує їхнє право на захист. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 2-3897/10. В даному ж випадку, відповідач своїх батьківських обов`язків щодо утримання свого сина не виконував, або виконував неналежним чином, у зв`язку з чим позивачка була змушена звертатися до суду із заявою про стягнення з нього аліментів, наслідком чого стала видача Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області відповідного Судового наказу від 08.09.2022. Тобто, позивачці довелося докладати додаткових зусиль для відновлення права своєї дитини на належне утримання від рідного батька. Але навіть й після цього відповідач, протягом майже двох років, належним чином покладені на нього зазначеним судовим рішенням обов`язки не виконував, сплачуючи аліменти нерегулярно та не у повному обсязі, що не могло не вплинути на моральний стан позивачки, якій у цей період доводилося відшукувати кошти на утримання дитини з інших джерел, аніж аліменти, присуджені з відповідача, та врешті-решт, докладати додаткових зусиль для звернення до суду із позовом у даній справі. Аналізуючи викладене, суд погоджується із доводами позивачки про те, що поведінка відповідача спричинила їй душевних страждань та завдала моральної шкоди. При цьому суд вважає, що погашення заборгованості по сплаті аліментів відповідачем за декілька днів до подачі позову у даній справі, не спростовує цього факту, однак розмір відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачкою, завеликий, та, з урахуванням встановлених обставин, принципу розумності, справедливості та дотримання балансу інтересів сторін, такий розмір має дорівнювати 3000 грн. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди - в зазначеному розмірі. Розподіл судових витрат у справі. За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в силу пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ [PERSON] звільнено від сплати судового збору, то зі [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial