Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] (далі по текст - позивач) звернулася до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 19,4 кв.м., житловою площею 16, 1 кв.м., та споруд №1-3. Короткий зміст позовних вимог. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1061, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Білгород-Дністровським відділом державно реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.10.2022 За життя [PERSON] мав рідного сина [PERSON] , [INFO] . Померлий за життя заповіт не склав, а спільний син [PERSON] та [PERSON] , відмовився від спадщини на користь [PERSON] . Єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] та померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 19,4 кв.м., житловою площею - 16,1 кв.м., та споруд №1-3. 1/2 частка вище вказаного житлового будинку належала спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2008 року, справа №2-2197/2008, ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2008, справа №2-2197/2008 р., право власності зареєстроване КП «Білгород-Дністровським БТІ» 13.10.2008 року в книзі 29, номер запису 3955, за реєстраційним номером 25034339. Як вбачається з рішення суду від 07.05.2008 по справі №2-2197/2008 померлий 11.10.2022 року [PERSON] вступив у спадщину після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті брата [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадкової справи. За зверненням померлого [PERSON] було відкрито 26.09.2007 року спадкову справу №354/2007. На підставі вище згаданого рішення суду за померлим [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя брату [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане на підставі рішення Білгород-Дністровської ради народних депутатів за №1651 від 16.12.1993 року. 25 березня 1994 року [PERSON] подарував свою 1/2 частку, яка йому належала на підставі рішення Білгород-Дністровської ради народних депутатів за №1651 від 16.12.1993 року та видано свідоцтво про право особистої власності, братові [PERSON] . Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом та реєстровано в реєстрі за №2-996. За життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності у КП «Білгород-Дністровський БТІ». [PERSON] набув право власності на 1/2 частку житлового будинку з моменту реєстрації договору дарування держаним нотаріусом у реєстрі правочинів, а саме за № 2-996. За життя померлий [PERSON] вступив у спадщину після смерті брата [PERSON] , проте не зареєстрував своє право на 1/2 частку, яка належала померлому брату [PERSON] на підставі договору дарування, у зв`язку із тим, що відповідне право не було зареєстроване за померлим [PERSON] у КП «Білгород-Дністровському БТІ» і до суду із цього приводу теж не звертався. За фактом смерті [PERSON] приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М. було відкрито спадкову справу №54/2022. Приватний нотаріус Андрєєва Т.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтво право на спадщину за закон на 1/2 частку у зв`язку із відсутністю у спадкоємиці правовстановлюючих документів на частку житлового будинку і відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі прав власності та рекомендувала звернутися до суду за захистом. Даний факт підтверджується листом від 11 квітня 2024 року за №69/02-14. Позивач [PERSON] позбавлена можливості переоформити спадкове майно померлого на своє ім`я у поза судового порядку, а тому змушена звернутися до суду за захистом в порядку ст. 392 ЦК України. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 02.07.2024 до суду надійшли витребувані документи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2024 підготовче провадження було закрито, а справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Бондаренко Г.Є. подала до суду заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1061, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському район Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.10.2022./а.с.9/ За життя [PERSON] мав рідного сина [PERSON] , [INFO] . Померлий за життя заповіт не склав, а спільний син позивача [PERSON] та померлого [PERSON] , відмовився від спадщини на користь [PERSON] . Єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин [PERSON] та померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 19,4 кв.м., житловою площею - 16,1 кв.м., та споруд №1-3. 1/2 частка вище вказаного житлового будинку належала спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2008 року, справа №2-2197/2008, ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2008, справа №2-2197/2008 р., право власності зареєстроване КП «Білгород-Дністровським БТІ» 13.10.2008 року в книзі 29, номер запису 3955, за реєстраційним номером 25034339. Як вбачається з рішення суду від 07.05.2008 по справі №2-2197/2008 померлий 11.10.2022 року [PERSON] вступив у спадщину після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ./а.с. 10/ Після смерті брата [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадкової справи. За зверненням померлого [PERSON] було відкрито 26.09.2007 року спадкову справу №354/2007. На підставі вище згаданого рішення суду за померлим [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя брату [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане на підставі рішення Білгород-Дністровської ради народних депутатів за №1651 від 16.12.1993 року. За фактом смерті [PERSON] приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М. було відкрито спадкову справу №54/2022. 24 серпня 2023 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, який належав спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2008 року, справа №2-2197/2008, ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2008, справа №2-2197/2008 р., право власності зареєстроване КП «Білгород-Дністровським БТІ» 13.10.2008 року в книзі 29, номер запису 3955, за реєстраційним номером 25034339. Право власності на вище згадану частку зареєстровано за [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав за №344014046. Згодом [PERSON] стало відомо, що за життя померлому [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 19,4 кв.м., житловою площею - 16,1 кв.м., та споруд №1-3 на підставі рішення Білгород-Дністровської ради народних депутатів за №1651 від 16.12.1993 року та видано свідоцтво про право особистої власності. 25 березня 1994 року [PERSON] подарував свою 1/2 частку, яка йому належала на підставі рішення Білгород-Дністровської ради народних депутатів за №1651 від 16.12.1993 року та видано свідоцтво про право особистої власності, братові [PERSON] . Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом та реєстровано в реєстрі за №2-996. За життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності у КП «Білгород-Дністровському БТІ». [PERSON] набув право власності на 1/2 частку житлового будинку з моменту реєстрації договору дарування держаним нотаріусом у реєстрі правочинів, а саме за № 2-996. За життя померлий [PERSON] вступив у спадщину після смерті брата [PERSON] , проте не зареєстрував своє право на 1/2 частку, яка належала померлому брату [PERSON] на підставі договору дарування, у зв`язку із тим, що відповідне право не було зареєстроване за померлим [PERSON] у КП «Білгород-Дністровському БТІ» і до суду із цього приводу теж не звертався. Вище викладені факти підтверджуються відповіддю КП «Білгород-Дністровського БТІ» за №414 від 24.04.2024, яка була надана на адвокатський запит від 17.04.2024 за № 379. Приватний нотаріус Андрєєва Т.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтво право на спадщину за закон ще на 1/2 частку у зв`язку із відсутністю у спадкоємиці правовстановлюючих документів на частку житлового будинку і відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі прав власності та рекомендувала звернутися до суду за захистом. Даний факт підтверджується листом від 11 квітня 2024 року за №69/02-14./а.с.13/ Норми права, якими керувався суд. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно дост.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, після померлого [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування, відповідно до вимог\~ст.1261 ЦК України, оскільки син померлого [PERSON] [PERSON] відмовився від спадщини після смерті [PERSON] ./а.с.78/ Із змісту ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від30травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 1226 Цивільного кодексу України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права. За змістом пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як роз`яснено в п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту\~ст. 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті чоловіка, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права (ст. 16 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач має право на вказане нерухоме майно, і таке його право підлягає судовому захисту. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved