Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Суворовської селищної ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,7054 гектарів, кадастровий номер 5122383900:01:001:1308, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] , прийняв позивач, тому що постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вказує позивач, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, отримати свідоцтво про право на спадщину він не може. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 3,7054 гектарів, кадастровий номер 5122383900:01:001:1308, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача, Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Шлюб [PERSON] , 1959 року народження та [PERSON] , 1958 року народження, був зареєстрований 22.06.1980 року Старотроянівською сільською Радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 15 від 22.06.1980 року, /а. с. 9/. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 003347, виданого 16.11.2000 року Старотроянівською сільською Радою народних депутатів вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 01.09.2000 року № 118/В передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,71 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер: 5122383900:01:001:1308, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1289, /а. с. 10/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.11.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 527 від 30.11.2023 року, /а. с. 7/. Відповідно до\~довідки за\~вих.\~№ 720/15-14\~від 01.10.2024\~року,\~виданої Суворовською\~селищною радою\~Ізмаїльського району\~Одеської області\~вбачається,\~що [PERSON] \~постійно проживала\~та була\~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] з 1982 року по момент смерті [INFO] . На день її смерті з нею був зареєстрований та проживав: [PERSON] , [INFO] чоловік, /а. с. 8/. Згідно повідомлення\~Ренійської державної\~нотаріальної контори\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~за вих.\~№ 1306/01-16\~від 11.11.2024\~року вбачається,\~що після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] спадкова\~справа не\~заводилась,\~свідоцтва про\~право на\~спадщину не\~видавались,\~що підтверджується\~Інформаційною довідкою\~№ 79096440\~від 11.11.2024\~року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)№79096461 від 11.11.2024 року вбачається, що інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , 1958 року народження, як заповідача відсутня. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved