Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

28.12.2023 року представник позивачів - адвокат Повалій О.В. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення належності правовстановлюючого документа, встановлення факту родинних відносин та визначення часток в спільній сумісній власності на квартиру. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] . Після їх смерті позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Кучман І.І., 23.03.2021 було заведено спадкову справу № 42-2021 після померлого [PERSON] та спадкову справу № 43-2021 після померлої [PERSON] . 24 травня 2021 року [PERSON] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних причин. По-перше, спадкове майно складається з частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 22.11.1993 року УЖКГ Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С7355 від 03.11.1993 року, прізвище, ім`я та по батькові померлого співвласника зазначено як « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 12.10.2020 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1670 від 12.10.2020 року, прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначене як « [PERSON] ». Крім того, прізвище ім`я та по батькові померлого співвласника зазначено як « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 14.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 1312 від 14.08.2002 року прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначене як « [PERSON] ». Виходячи з вищевикладеного, неможливо встановити факт належності спадкового майна спадкодавцям. Таким чином, після звернення до нотаріуса, було виявлено помилки у написанні прізвищ, імен та по батькові у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданому 22.11.1993 року. По-друге, причиною винесення нотаріусом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року слугував також невизначений обсяг спадкового майна. Зокрема, нотаріусом зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видане нотаріусом до визначення (виділення) судом частки померлих у праві спільної сумісної власності після смерті [INFO] [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] , на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . По-третє, згідно зі змістом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року, причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є також відсутність факту родинних відносин. Так, відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , у тому, що вони є батьками [PERSON] . Таким чином, представник позивачів звернулась до суду із позовом про встановлення належності правовстановлюючого документа, встановлення факту родинних відносин та визначення часток в спільній сумісній власності на квартиру. Ухвалою суду від 04.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження (а.с.90-92). Від представника позивачів надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу без її та позивачів участі. Пред`явлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача, Виконавчого комітету Криворізької міської ради, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. При вирішенні заявлених вимог та ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. За даних обставин, з огляду на характер справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи, за обсягом наявних у справі доказів. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 листопада 1993 року, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з розпорядженням від 03 листопада 1993 року № С7355, УЖКГ Криворізької міської Ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житло та передано у приватну спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано у Криворізькому БТІ у реєстрову книгу за № 52П-333-333 (а.с.69-70). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1312 (а.с.48). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 670 (а.с.49). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1703 (а.с.50). 23 березня 2021 року, після смерті [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк для прийняття спадщини та у порядку, встановленому ст. 1261 ЦКУ, звернулася до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Кучман І.І., 23.03.2021 було заведено спадкову справу № 42-2021 після померлого [PERSON] та спадкову справу № 43-2021 після померлої [PERSON] (а.с.51-52). [PERSON] , також було подано до нотаріуса заяви від 19.04.2023 про прийняття ним спадщини за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.53-54). Окрім цього, у порядку, передбаченому ст. 1266 Цивільного кодексу України, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом за правом представлення після свого померлого батька, [PERSON] , звернулася онука спадкодавців - [PERSON] . З метою одержання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до нотаріуса, однак приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Кучман І.І., 24.05.2021 року було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з розбіжністю в наданих документах на спадкове майно, а саме частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з невизначеним обсягом спадкового майна, та у зв`язку з тим, що відсутній факт родинних відносин (а.с.109). Так, із доданих документів вбачається, що Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане 22.11.1993 року УЖКГ Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С7355 від 03.11.1993 року було виготовлено та видано із помилками, які в даний час виправити неможливо шляхом внесення змін чи виправлень у вказане свідоцтво (а.с.124 зворот - 125). Зокрема, у Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] зазначається, що квартира дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] замість вірного « [PERSON] »; [PERSON] ; [PERSON] замість вірного « [PERSON] »; [PERSON] замість вірного « [PERSON] ». У відповідності з п. 6 ч. 1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Таким чином, встановлення в судовому порядку факту належності правовстановлюючого документа у даному випадку необхідно задля уникнення розбіжностей, що виникли, для оформлення особистих чи майнових прав спадкоємця, що випливають із факту належності документа, необхідно встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року нотаріусом також було зазначено, що згідно п. 4.1. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Проте спадкоємець не подала документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , у тому, що вони є сином та батьками. Відповідно до витягу з листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, якщо цей факт безпосередньо породжує права на спадщину. Той факт, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , підтверджується обсягом наданих документів, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними родинних стосунків. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між даними особами суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Суд приходить до висновку про доведеність факту наявності між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] родинних відносин як батьків та сина. Щодо визначення розміру часток у праві власності. Відповідно до вищезазначеного, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Нотаріусом у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року зазначено, що відповідно до п. 4.14 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. З урахуванням викладеного, необхідно визначити, що частки [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , [PERSON] , [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/5 частці у кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved