Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання дитини. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін розірваний, дитина проживає разом з позивачем, але достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, при цьому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки є фізично здоровим, матеріально забезпеченим, не має інших утриманців. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10.07.2024 і до повноліття дитини. Також просить стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою попереднього складу суду від 16.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Літвінової Г.М. від 01.11.2024 справу прийнято до провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою, у якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд встановив таке. Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.05.2019 між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 467. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.05.2019 (а.с.7). Згідно з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.05.2024 у справі №699/397/24, шлюб сторін було розірвано (а.с.3-4). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане повторно серії [NUMBER] від 27.02.2024). Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.6). Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Щодо розміру частки, то суд вважає, що визначення її у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини узгоджується із вищевикладеними приписами законодавства та встановленими обставинами справи. Відповідач відзив на позов не подав, доказів не надав. Він не оспорює той факт, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач цей позов подала до суду 10.07.2024, тому саме з цієї дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню повністю. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн в дохід держави, так як позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого. Пунктом 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи убачається, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу були подані позивачем в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України, разом з уточненою заявою, до якої додано клопотання про компенсацію суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи, і які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн (а.с.22-24, 34). Представництво інтересів\~позивача [PERSON] \~під час\~судового розгляду\~справи здійснювала\~адвокат Кучеренко\~Н.В.,\~яка на\~підтвердження повноважень\~представника надала\~суду ордер\~серії СА\~№1093489, договір про надання правничої допомоги від 29.07.2024, укладений між адвокатом Кучеренко Н.В. та [PERSON] (а.с. 24, 34). Пунктом 1.2.\~договору про\~надання правничої\~допомоги передбачено,\~що адвокат\~приймає на\~себе обов`язки\~представляти права\~і законні\~інтереси клієнта\~під час\~розгляду цивільної\~справи за\~позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання дитини. Сторони погодили та встановили фіксований розмір винагороди за адвокатські послуги в сумі 4000,00 грн, які вносяться в день укладення договору (п.3.1.). З квитанції до прибуткового касового ордера від 29.07.2024 убачається, що [PERSON] оплатила адвокатські послуги в сумі 4000,00 (а.с.24). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved