Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якою просить: встановити факт здобуття нею, [PERSON] , [INFO] , освіти у Донецькому державному інституті здоров`я, фізичного виховання і спорту за спеціальністю «фізичне виховання і спорт» з присвоєнням кваліфікації спеціаліста «викладач фізичного виховання і спорту» на підставі рішення державної екзаменаційної комісії від 21 червня 1998 року. Заява мотивована тим, що вона [PERSON] , 1994 року вступила до Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту за спеціальністю «фізичне виховання і спорт», який згодом закінчила у 1998 році з присвоєнням кваліфікації спеціаліста «викладач фізичного виховання і спорту» на підставі рішення державної екзаменаційної комісії від 21 червня 1998 року, отримавши диплом спеціаліста ЛА [NUMBER] «з відзнакою». Зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулась внаслідок укладення шлюбу. Після закінчення навчання вона продовжувала працювати та постійно проживати за адресою: [ADDRESS] . Проте, у вересні 2021 року, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України вона була змушена залишити постійне місце свого проживання та виїхати до м. Одеси, де її було взято на облік як внутрішньо переміщену особу. В 2024 році під час її спроби працевлаштуватися в неї запитали про наявність документів про освіту, внаслідок чого нею було помічено, що в процесі внутрішнього переміщення нею було втрачено низку документів, серед яких, зокрема, диплом спеціаліста ЛА [NUMBER] «з відзнакою» Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту та додаток до даного диплому. Відповідно до законодавства України документи про освіту та додатки до них видаються закладами освіти. Інформація про видані з 2000 року документи про вищу освіту вноситься закладами вищої освіти до Єдиної державної електронної бази з питань освіти. З огляду на зазначене, підтвердити факт навчання та видачі документа про вищу освіту, здобуту до 2000 року, може лише заклад освіти, який його видав. Звернувшись із відповідним листом до Міністерства освіти і науки України, вона отримала відповідь, згідно з якою у разі, якщо недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви закладу вищої освіти, встановити юридичний факт здобуття особою відповідного ступеня (освітньо - кваліфікаційного рівня) вищої освіти, в тому числі, підтвердження строків, форми навчання, тощо, встановлюється рішенням суду. Окрім того, вищезазначеною відповіддю повідомлено, що Донецький державний інститут здоров`я, фізичного виховання і спорту відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 №1022-р реорганізовано шляхом приєднання до Національного університету фізичного виховання і спорту з утворенням на його базі відокремленого структурного підрозділу Університету. У зв`язку із чим нею було направлено аналогічне звернення до Національного університету фізичного виховання і спорту, на що отримано відповідь, згідно якої архівні документи про освіту Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту до Національного університету фізичного виховання і спорту України не передавалися, інформація щодо її навчання та отримання диплому для видачі дублікату відсутня. Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду для встановлення вказаного факту належності правовстановлюючих документів. Учасники процесу в судове засідання не з`явилася, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином в порядку статей 128,130 ЦПК України. Заявник [PERSON] у судове засідання подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити подану заяву. Представник заінтересованої особи Міністерства освіти та науки України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. 10.10.2024 року подав до суду відзив на заяву, яким просив залишити заяву [PERSON] без розгляду, оскільки з її змісту вбачається спір про право, а тому вона не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Крім того, звернув увагу суду на відсутність зазначення у трудовій книжці [PERSON] запису про навчання у державному інституті здоров`я, фізичного виховання і спорту. Представник заінтересованої особи Національний університет фізичного виховання у спорту в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, просив задовольнити заяву [PERSON] . Зазначив про Порядок замовлення та видачі документів про вищу освіту державного зразка та додатків до них випускникам вищих навчальних закладів, і розташованих на тимчасово окупованій території України» затвердженого наказом МОН 06.03.2015 року №249, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2015 року за № 493/26938, а також повідомив про те, що розпорядженням Кабінету міністрів України від 17.12.2012 року № 1022-р Донецький державний інститут здоров`я, фізичного виховання і спорту реорганізовано шляхом приєднання до Національного університету фізичного виховання і спорту з утворенням на його базі відокремленого структурного підрозділу. Однак, архівні документи про освіту від Донецького університету до Національного університету не передавалися. Частиною 3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. В силу цих положень ЦПК України, суд застосовує норми, що регулюють підстави порядок проведення судового засідання та фіксування судового процесу, встановлені Главам 6,7 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до паспорту громадянина України виданого 11.04.2019 року, орган що видав № 1445, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці визначено як [PERSON] , [INFO] . Зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулась внаслідок укладення шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5138-5000396472 від 16.09.2021р. Здобуття освіти [PERSON] підтверджується: - фотокопією диплому спеціаліста ЛА [NUMBER] «з відзнакою» Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту; - фотокопією додатка до диплому з відзнакою спеціаліста ЛА КМ №001472 Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту; - фотокопією трудової книжки з відомостями про роботу на посадах, що вимагали відповідного ступеня освіти, а саме: тренер-викладач у районному спортивно-оздоровчому клубі «Сонечко» для дітей-інвалідів та дітей із слабким здоров`ям (Наказ про прийняття №6 від 17.03.1998-Наказ про звільнення №11 від 30.05.1998), тренер викладач клуба «Лідер» (Наказ про прийняття №8 від 01.09.1998-Наказ про звільнення №18 від 27.11.1998), інструктор лікувальної фізкультури (Наказ про прийняття №20-к від 01.02.1999-Наказ про переведення №19к-9 від 01.02.2002). Судом встановлено, що [PERSON] було здобуто освіту у Донецькому державному інституті здоров`я, фізичного виховання і спорту за спеціальністю «фізичне виховання і спорт» з присвоєнням кваліфікації спеціаліста «викладач фізичного виховання і спорту», на підставі рішення державної екзаменаційної комісії від 21 червня 1998 року. Втрата диплому спеціаліста ЛА [NUMBER] «з відзнакою» Донецького державного інституту здоров`я, фізичного виховання і спорту, та не можливість його отримання заявником, виникла на підставі збройної агресії російської федерації. Відсутність підтвердження отримання освіти заявником, обмежує право заявника щодо влаштування на роботу за спеціальністю, тобто в реалізації гарантованого ст. 43 Конституції України права на працю. В свою чергу, суд не приймає до уваги доводи Міністерства освіти та науки України щодо наявності підстав для залишення заяви [PERSON] без розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною шостою\~статті 294 ЦПК України\~встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20)). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить - виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Тож справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки\~зробив Верховний\~Суд у\~постановах від\~19\~червня 2019\~року у\~справі №\~752/20365/16-ц\~(провадження\~№ 61-24660св18),\~від 05\~грудня 2019\~року у\~справі №\~750/9847/18\~(провадження\~№ 61-18230св19),\~від 03\~лютого 2021\~року у\~справі №\~644/9753/19\~(провадження\~№ 61-14667св20),\~від 16\~червня 2021\~року у\~справі №\~643/6447/19/19\~(провадження\~№ 61-14968св20),\~від 08\~вересня 2021\~року у\~справі №641/5187/20\~(провадження\~№ 61-5204св21),\~від 31 травня 2023 року у справі № 591/134/22. У даному випадку, зазначаючи про необхідність залишення судом без розгляду заяви [PERSON] , у зв`язку із наявністю спору про право, представником заінтересованої особи не було конкретизовано, який саме спір про право існує із заявником. Також, на думку суду відсутність у трудовій книжці запису про здобуття [PERSON] освіти у Донецькому державному інституті здоров`я, фізичного виховання і спорту за спеціальністю «фізичне виховання і спорт» з присвоєнням кваліфікації спеціаліста «викладач фізичного виховання і спорту», на підставі рішення державної екзаменаційної комісії від 21 червня 1998 року, не може свідчити про не здобуття нею такої освіти. Отже, враховуючи відсутність заперечень з боку\~Національного університету\~фізичного виховання\~у спорту,з метою усунення перешкод в реалізації гарантованих Конституцією України прав заявника на працю, суд дійшов висновків щодо необхідності встановлення факту здобуття заявником освіти, оскільки іншим шляхом захисти свої права заявник можливості не має.

Outcome: approved