Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

21 травня 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Матір дітей [PERSON] померла [INFO] . Малолітні діти проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вперше родина потрапила в поле зору служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації) [INFO] після смерті матері малолітніх дітей. До служби звернувся [PERSON] на утриманні та вихованні якого залишилися малолітні [PERSON] та [PERSON] . В своїй письмовій заяві до служби [PERSON] зазначив, що батько дітей [PERSON] долею малолітніх ніколи не цікавився, ними не опікувався, утримувати матеріально дітей ніколи не допомагав. Також в ході спілкування [PERSON] поінформував, що він був опікуном [PERSON] до її повноліття, у зв`язку з цим матір з дітьми проживали за вищевказаною адресою. 17 січня 2023 року спеціалістами служби обстежено умови проживання малолітніх дітей, за результатами якого встановлено, що умови для їх мешкання створені належним чином [PERSON] та його дружиною [PERSON] . Враховуючи те, що законним представником дітей є їх батько, спеціалістами служби доведено [PERSON] . норми законодавства України щодо подальшої долі малолітніх дітей. 09 жовтня 2023 року до служби в черговий раз звернувся [PERSON] із проханням вжити заходів впливу до [PERSON] , оскільки після смерті матері дітей, останній не виконує свої батьківські обов`язки відносно доньок, не приймає участі у їх вихованні, жодного разу не приїздив до дівчат. Враховуючи чергове звернення [PERSON] , службою направлено лист до служби у справах дітей за останнім відомим місцем ймовірного проживання батька дітей, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до листа служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 01 листопада 2023 року стало відомо, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою, місце знаходження його не відоме. З інформації Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 24 листопада 2023 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Згідно листа закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 667 м. Києва від 11 грудня 2023 року стало відомо, що [PERSON] відвідує заклад освіти з 01 вересня 2021 року. Вихованням дитини, відвідуванням батьківських зборів, свят, розваг займаються [PERSON] та [PERSON] . За час відвідування закладу приводить та забирає дитину [PERSON] , [PERSON] приходить до закладу освіти в належному стані, одягнута чисто. Батько дитини до закладу не з`являвся, участі у вихованні та піклуванні дитини не брав. Від закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 640 м. Києва також службою 25 грудня 2023 року отримано інформацію про те, що [PERSON] відвідує заклад освіти з 15 лютого 2023 року. Дитина доглянута, одягнена охайно, [PERSON] опікується малолітньою, приводить та забирає [PERSON] . За результатами проведеної роботи службою з`ясовано, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом № 41 від 22 січня 2024 року, виданий центром надання адміністративних послуг Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області. 25 січня 2024 року до служби надійшла заява [PERSON] , за результатами розгляду якої малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які залишилися без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в його родину до вирішення питання про форму влаштування дітей. З отриманих 30 січня 2024 року службою письмових пояснень від сусідів [PERSON] вбачається, що батько малолітніх їх долею не цікавився, до дітей не приїздив, про [PERSON] та [PERSON] не піклується. 01 лютого 2024 року малолітніх взято на облік служби, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Основними ознаками та чинниками, що спричинили складні життєві обставини є те, що матір малолітніх померла, а батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проживає з дітьми. Питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно дітей винесено службою на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 01 лютого 2024 року. Батька малолітніх належним чином поінформовано про розгляд зазначеного питання, проте на засідання Комісії останній не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до інформації Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській обл. від 06 лютого 2024 року стало відомо, що з 15 вересня 2023 року [PERSON] знаходився на лікуванні в психіатричній лікарні в м. Дніпро, де вчинив крадіжку мобільного телефону, відомості внесено до ЄРДР № 12023046700000279 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Також 18 вересня 2023 року батько дітей притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф сумою 85 гривень. В черговий раз питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно дітей винесено службою на розгляд комісії, засідання якої відбулося 21 березня 2024 року. Батька малолітніх знову належним чином поінформовано про розгляд зазначеного питання, проте на засідання комісії останній вкотре не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи всі наявні докази в матеріалах справи, на засіданні комісії прийнято рішення про доцільність ініціювання в судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей. Згідно листа Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 28 березня 2024 року стало відомо, що [PERSON] виконує рекомендації фахівців із соціальної роботи, приділяє належну увагу дітям. Наявні матеріали справи, свідчать про умисну та винну поведінку батька по невиконанню ним батьківських обов`язків відносно дітей. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2024 року справу передано судді Тесленко І.О. Судом в порядку ч. ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 07 червня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання з`явилась, позовну заяву підтримала, зазначила, що родина [PERSON] попала в поле зору Служби у справах дітей після смерті матері дітей у січні 2023 року. З цього моменту діти проживали в родині [PERSON] та [PERSON] , де знаходиться батько дітей не відомо, за весь час батько дітей до них не звертався. При опитуванні сусідів було встановлено, що вони бачили батька дітей 1 - 2 рази ще коли була жива їх мати, після її смерті його жодного разу не бачили. Після смерті матері дітей, батько не звернувся до Пенсійного фонду з приводу здійснення їм виплат пов`язаних з втратою годувальника, дітьми не опікується, не цікавиться їх долею. У зв`язку з чим, просила позовну заяву задовольнити. Також, вказала, що враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи вважає за можливе справу розглянути за його відсутності та винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Відзив не надав. Третя особа Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. В листі від 28 жовтня 2024 року просили розглядати справу за відсутності їх представника та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] його прийомна дочка, яка померла [INFO] та у якої залишилось двоє дітей. [PERSON] та [PERSON] були одружені. Старшу дитину [PERSON] вдочерив, а меньша є його рідною донькою, яку він навіть не привітав з днем народженням. За період як поховали [PERSON] телефонував чотири рази (у червні та липні) та спілкувався з його дружиною [PERSON] та дітьми по 2 хв. Де перебуває [PERSON] та чим займається не відомо, коли телефонував 02 липня казав, що риє окопи під Харковом. Останій раз телефонував 19 липня 2024 року. Жодної участі у вихованні дітей не приймає. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків як батька, не слідкує за їх здоров`ям та харчуванням, не купує необхідний одяг. На даний момент вихованням дітей займається [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що живе поряд та є сусідкою родини [PERSON] . [PERSON] приїхав сім років тому, одружився з [PERSON] . [PERSON] вже рік та десять місяців як не має. Останній раз бачила [PERSON] після поховання [PERSON] , а саме 10 січня 2023 року на кладовищі. Він приходив з якоюсь дівчиною та влаштував скандал. Телефонуфав дітям один чи два рази, казав, що приїде. За цей час [PERSON] нічого дітям не дав, нічого не прислав. У червні в молошої дитини було день народження він навіть її не привітав. Неодноразово бачила [PERSON] п`яним та знає, що він бив свою дружину [PERSON] у якої після цього видно було синці. Жодного разу не бачила щоб він гуляв з дітьми та приділяв належну їм увагу. Його мати (бабуся) до дітей теж ніколи не приїжджала. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 10, 11). Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02 серпня 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 06 червня 2018 року (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що мати дітей [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно заяви [PERSON] , поданої 12 січня 2023 року та 09 жовтня 2023 року до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, після смерті матері дітей [PERSON] , батько дітей [PERSON] долею малолітніх ніколи дітьми не цікавився, ними не опікувався, утримувати матеріально дітей ніколи не допомагав (а.с. 17, 21). Відповідно до копій акту обстеження умов проживання дітей [PERSON] та [PERSON] від 17 січня 2023 року та 25 січня 2024 року начальника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, умови для проживання дітей родиною [PERSON] створені належним чином (а.с. 18, 30). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2024 року № 10-С, взято на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 40). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2024 року № 11-С, взято на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 41). Відповідно до Акту № 67 оцінки потреб сім`ї / особи, складеного Солом`янським районним в місті Києві центром соціальних служб, та Висновку оцінки потреб сім`ї від 30 січня 2024 року, [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] до вирішення питання про форму влаштування дітей (а.с. 45 - 50). Згідно з висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » від 16 травня 2024 року №108-6102, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, виходячи з інтересів дітей, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації від 06 березня 2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-54). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, також в статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як підставою позбавлення батьківських прав, передбаченою п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батько вихованням дітей не займається, матеріально не підтримує, станом здоров`я дітей не цікавиться, не виявляє до них будь - якої уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги. Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування, над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також, судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З врахуванням наведеного, вимога щодо передання малолітніх дітей на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підлягає задоволенню. Суд зазначає, що згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд враховує те, щоправосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved