Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 22036000093624 від 05.11.2018 в сумі 45407,72 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 24706,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 5764,31 грн, простроченої заборгованості по комісії - 13888,00 грн, збитків від інфляції - 874,10 грн, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 175,31 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7570,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2018 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22036000093624, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 05.11.2020. Після підписання кредитного договору відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку, АТ "Банк Кредит Дніпро" перерахував кредитні кошти на особистий рахунок боржниці, тобто виконав всі передбаченні умови договору. 15 грудня 2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" було укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до якого останнє набуло право нового кредитора до відповідачки за вищевказаним кредитним договором. На дату звернення ТОВ "Цикл Фінанс" до суду борг за кредитним договором становить 44358,31 гривень, який складається з: суми боргу по тілу кредиту 24706 гривень; суми боргу по відсоткам 5764,31 гривень; боргу по комісії 13888 гривень. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідачка зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за кредитним договором, що становить: Дата початку 15.12.2021. Дата закінчення 23.02.2022. Кількість днів 70. Сума заборгованості 24706. Відсоткова ставка 3,00%. Проценти 175,31. Всього 175,31 Також, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідачка зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за кредитним договором, що становить: Місяці прострочки 15.12.2021 по 23.02.2022. Індекси інфляції, що перемножуються 100.6%х101.3%х101.6%. Індекс інфляції 103,538%. Сума заборгованості 24706 грн. Сума боргу з урахуванням інфляції 25580,1. Збитки від інфляції 874,1. Всього 874,1 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором, враховуючи санкції ст. 625 ЦК України, становить 45407,72 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо у позовній заяві клопоче про розгляд справи без його участі (а.с. 1-5). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні вказала, що кредит взяла для інших людей, однак вони перестали погашати кредит, оскільки не мають коштів. Спочатку вони щось сплачували, але тепер цього не роблять. Вона ж не має грошей, щоб погасити заборгованість, хоча розуміє, що кошти брала саме вона і вона має виконати свої обов`язки по їх поверненню. При цьому вона не знає, за що банком нараховується комісія. На даний час у неї скрутне матеріальне становище. Вона передає гроші сину, який воює. Сума витрат на адвоката завелика та є непосильною для неї. В останнє судове засідання відповідачка не з`явилася, її представник - адвокат Андрійович Я.Ф. подав клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності, в якому просив урахувати, що його довірителька визнає позовну вимогу в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. В решті позовних вимог слід відмовити за спливом позовної давності. Як зазначено в позовній заяві, після введення карантину строки, визначені ст. 258 ЦК Україн, продовжуються на строк дії такого карантину. Такий закінчився 30.06.2023, отже, строк позовної давності продовжується до 30.06.2024. Позовна заява подана до суду аж 17.07.2024, тобто після спливу позовної давності, а відтак, в частині стягнення заборгованості, крім заборгованості по тілу кредиту, де строк позовної давності 3 роки, слід відмовити. Позовна вимога про стягнення простроченої заборгованості по комісії в розмірі 13888 грн також не підлягає до задоволення, оскільки у розрахунку така нарахована як за користування кредитними коштами, хоча кредитним договором визначено надання такої послуги як комісія за обслуговування кредиту. При цьому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемним, на що вказує Верховий Суд. Також зазначив, що на час дії воєнного стану та протягом 30-денного строку після його припинення або скасування позичальник не несе відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом. Він також звільняється від сплати неустойки, штрафу та інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за таким договором. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7570 грн, то щодо таких вони частково заперечують. [PERSON] є вдовою, особою похилого віку. Її щомісячний розмір пенсії є невеликим (5361,30 грн) та вистачає на покриття витрат на комунальні послуги, ліки, продукти харчування та речі першої необхідності, а тому заявлені до стягнення витрати є непосильними для неї. Крім того позивачем не зазначено, в чому полягає складність справи та виконаних робіт, не долучено доказів, які б свідчили про понесення адвокатом саме таких витрат, які саме роботи він виконав, їх вартість і яким саме чином установлювалася вартість виконаних робіт. Позовна заява є шаблонною, вимагала тільки зміни даних відповідача. Категорія справи не належить до складних справ. Тому, з огляду на те, що заявлені до стягнення витрати є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, позивачем не доведено вартість виконаних робіт, справа не належть до категорії складних, враховуючи матеріальний стан відповідчки, просить значно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку відповідачка мала б сплатити на користь позивача. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 26.09.2024 оголошено перерву та надано можливість відповідачці скористатися послугами адвоката. В судових засіданнях 18.10.2024 та 13.11.2024 оголошувалися перерви за клопотаннями відповідачки для забезпечення участі у розгляді справи її адвоката. 15 листопада 2024 року адвокат Андрійович Я.Ф. подав клопотання про відкладення розгляду справи, до якого долучив відповідний ордер на представлення інтересів [PERSON] 04 грудня 2024 року представник відповідачки подав клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності та про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як встановлено з матеріалів справи, АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] 05.11.2018 уклали кредитний договір № 22036000093624, за умовами якого банк надає клієнту у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі (п. 1.1). За цим договором банк надає клієнту грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 24800,00 грн, строк кредитування 24 місяці, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних (п. 1.2). Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору (п. 1.3). Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: 26209000382328 (п. 1.4). Клієнт в порядку договірного списання доручає банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь стаховика ПРАТ СК УНІКА ЖИТТЯ суму страхового платежу у розмірі 4800 грн за весь період страхування (п. 1.5). Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячний ануїтентних (рівномірних) платежів (п. 2.1). Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 3.1) (а.с. 9). [PERSON] власноруч підписала вищевказаний договір, чим підтвердила свою згоду із умовами кредитування. Як вбачається з наданих АТ "Банк Кредит Дніпро" виписок по особовому рахунку [PERSON] , останній 05.11.2018 надано кредитні кошти у розмірі 24800,00 грн на підставі кредитного договору № 22036000093624 від 05.11.2018. За користування кредитними коштами їй щомісячно нараховувалася комісійна винагорода в розмірі 868,00 грн, комісія за зняття готівки та проценти по кредиту. 05 грудня 2018 року мало місце погашення заборгованості на суму 94 грн (а.с. 31-86, 89-93, 99-160). 15 грудня 2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" (клієнт) та ТОВ "Цикл Фінанс" (фактор) укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог до клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акта приймання-передачі прав вимог (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (а.с. 22-25). Додатком № 1 до договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 є Витяг з Реєстру боржників, згідно з яким АТ "Банк Кредит Дніпро" передало право вимоги ТОВ "Цикл Фінанс" до [PERSON] за договором 22036000093624 від 05.11.2018 на загальну суму заборгованості в розмірі 44358,31 грн, з яких: 24706,00 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 5764,31 грн - прострочена заборгованість по відсотках, 13888,00 грн - прострочена заборгованість по комісії (а.с. 15). Додатком № 3 до договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 слугує акт приймання-передачі прав вимог за вищевказаним договором факторингу, в якому його сторони, підписавши акт, підтвердили, що права грошових вимог передані в повному обсязі (а.с. 21). Згідно із платіжною інструкцією № 3251 від 15.12.2021, ТОВ "Цикл Фінанс" здійснило АТ "Банк Кредит Дніпро" сплату згідно з договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 на суму 9500001,00 грн (а.с. 18). Як вбачається із довідки від 26.06.2024, загальна сума непогашеної заборгованості [PERSON] станом на 26.06.2024 за кредитним договором № 22036000093624 від 05.11.2018 становить 44358,31 грн, з яких: 24706,00 грн - сума основного боргу за тілом кредита, 5764,31 грн - сума боргу за відсотками, 13888,00 грн - сума боргу за комісією (а.с. 14). Також у позовній заяві наведено розрахунки щодо нарахування 3% річних на підставі ст. 626 ЦК України та індексу інфляції (а.с. 3). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, вислухавши відповідачку та вивчивши письмове клопотання її представника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка 05.11.2018 звернулася до АТ "Банк Кредит Дніпро" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір № 22036000093624, в якому погодилася з основними умовами кредитування, у тому числі порядком повернення кредитних коштів, розміром процентів за користування кредитом, власноруч підписавши його, на підставі якого отримала кредитні кошти. Це в судовому засіданні підтвердила і відповідачка. Вказане свідчить про існування між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] кредитних правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вказано вище та підтверджується випискою по особовому рахунку, яка є належним підтвердженням факту видачі кредиту та користування ним, на підставі укладеного кредитного договору № 22036000093624 від 05.11.2018, [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 24800,00 грн, що вона також підтвердила в судовому засіданні. Однак, не повертала своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, про що також свідчить вищеописана виписка по рахунку, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зважаючи на те, що [PERSON] кредитні кошти отримала, погашення заборгованості не здійснювала, тому на таку банком було нараховано відсотки, що передбачено умовами кредитного договору, з розміром яких відповідачка погодилася, та відповідає вимогам ч. 1 ст. 1048 ЦК України, згідно з якою позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. Під час існування невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором № 22036000093624 від 05.11.2018, згідно з договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, 15 грудня 2021 року до позивача ТОВ "Цикл Фінанс" перейшло право вимоги до відповідачки з виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Факт переходу права вимоги до відповідачки від АТ "Банк Кредит Дніпро" до ТОВ "Цикл Фінанс" підтверджується вищеописаними договором факторингу, витягом з Реєстру боржників, актом приймання - передачі прав вимог за договором факторингу, платіжною інструкцією та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Після отримання права вимоги до [PERSON] ТОВ "Цикл Фінанс" не здійснювало будь-яких інших нарахувань, а заявляє до стягнення ті суми заборгованості в частині тіла кредиту та процентів, які були нараховані первісним кредитором на час відступлення права вимоги. Даючи оцінку цьому, суд зважає на те, що відповідачка у судовому засіданні підтвердила факт отримання нею кредитних коштів, погодилася на сплату відсотків за користування ними та з їх розміром, підписавши кредитний договір, де такі визначені, однак у процесі користування кредитними коштами не здійснювала погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що знайшло своє відображення у виписці по рахунку, чим порушила умови укладеного договору. При цьому посилання [PERSON] , що вона після оформлення кредиту передала кредитну картку для користування своїм родичам, не впливають на суть правовідносин, які виникли між нею та кредитором, а відповідно не можуть бути підставою для звільнення її від обов`язку виконання взятого на себе зобов`язання. Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення із [PERSON] 24706,00 грн - суми основного боргу за тілом кредита та 5764,31 грн - суми боргу за відсотками є підставними та підлягають у цій частині до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд зазначає таке. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зміст вказаної норми законодавства щодо нарахування процентів та застосування індексу інфляції свідчить про компенсаційний, а не штрафний характер визначених ст. 625 ЦК трьох процентів річних, а тим більше не є подвійною відповідальністю боржника. Враховуючи, що умови договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 не містять обмеження (застереження) щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат на суму основного боргу за період після передачі права вимоги, що узгоджується з приписами статті 514 ЦК України, тому суд виснує про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України і стягнення на користь позивача визначених цією нормою законодавства сум, як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання. Позивач навів розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, який проведено із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24706 грн, на підставі чого визначив, що сума боргу з урахуванням 3 % річних за кредитним договором складає 175,31 грн, а збитки від інфляції - 874,10 грн. Суд перевірив надані розрахунки та встановив, що 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України складає 142,14 грн (24706 грн (сума заборгованості*3/100* 70 (кількість днів між датою початку розрахунку та датою закінчення розрахунку)/365 (кількість днів у році)), збитки від інфляції - 864,72 грн (148,24 грн (24706 грн*100,6 (індекс інфляції за грудень 2021 року)/100-24706 грн) + 321,18 грн (24706 грн*101,3 (індекс інфляції за січень 2022 року)-24706 грн) + 395,72 грн (24706 грн*101,3/100-24706 грн)). Зважаючи на підставність заявлення до стягнення 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України та збитків від інфляції, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути 142,14 грн 3% річних та 864,72 грн збитків від інфляції, задовільнивши позовні вимоги в цій частині частково. При цьому суд зазначає, що нарахування за ст. 625 ЦК України має місце за період з 15.12.2021 до 23.02.2022, а тому підстав для звільнення позичальника від такого відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не встановлено, оскільки вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Даючи оцінку твердженням сторони відповідачки щодо пропуску строку позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно із п. 3.1 кредитного договору № 22036000093624 від 05.11.2018, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У п. 4 вказаного договору визначено графік щомісячних платежів, за яким останньою датою платежу визначено 05.11.2020. Верховний Суд України в постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) сформував правову позицію, згідно з якою перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається, стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики разом з нарахованими процентами, що підлягає сплаті. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України, починається після першого неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Як устанолвено вище, [PERSON] 05 грудня 2018 року погасила заборгованість на суму 94 грн, тобто не в повному розмірі, як це визначено у графіку платежів, а відтак, у її кредитора з 05.12.2018 виникло право вимагати належного виконання своїх зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків у межах трирічного строку позовної давності щодо першого платежу, а відтак, оскільки будь-яких інших платежів не поступало, строк позовної давності щодо наступних платежів відповідно визначається з 05.01.2019, 05.02.2019 і так далі щодо кожного наступного місяця. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторі хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненням внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У той же час постановами Кабінету Міністрів України дія карантину неодноразово продовжувалася, востаннє до 30 червня 2023 року Постановою КМУ від 25 квітня 2023 року № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236". Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року, який набрав чинність 17 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Тобто законодавцем було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Продовження строків позовної давності в період дії карантину та воєнного стану є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21). Отже, останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності щодо несплаченого першого платежу було 06.12.2021. На вказану дату, як і на подальші несплачені чергові платежі, було продовжено дію карантину, що описано вище, на період якого були продовжені строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу. В подальшому такі строки продовжені на час дії воєнного стану. З урахуванням вище вказаного, вимог ст. 257, ч. 5 ст. 267 ЦК України, пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, належить зробити висновок, що станом на 22.07.2024 позивачем не пропущено позовну давність щодо стягнення платежів, строк виконання яких відповідно до умов кредитного договору настав, оскільки така з 02 квітня 2020 року продовжена та триває до закінчення дії уже воєнного стану, а тому позовну давність позивачем на час звернення до суду з даним позовом не було пропущено. При цьому суд зазначає, що підстав для застосування позовної давності в один рік (неустойки (штрафу, пені) немає, оскільки вимог про стягнення платежів, до яких застосовується скорочена позовна давність, позивач не заявляв. Щодо заявлення до стягнення суми боргу за комісією в розмірі 13888,00 грн, то суд зазначає таке. У кредитному договорі № 22036000093624 від 05.11.2018 визначено, що [PERSON] зобов`язується серед іншого сплатити комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі (п. 1.1). За цим договором банк надає клієнту грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 24800,00 грн, строк кредитування 24 місяці, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту (п. 1.2). Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячний ануїтентних (рівномірних) платежів (п. 2.1). Як визначено в Графіку платежів (п. 4 кредитного договору), розмір плати за розрахунково-касове обслуговування становить 868,00 грн. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". За обставин цієї справи п. 1.2 кредитного договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту, що визначено у графіку платежів (п. 4) як плата за розрахунково касове обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 868,00 грн, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Враховуючи наведене, суд вважає, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту (розрахунково касове обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 3,5 % щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак, нарахування позивачем у даній справі заборгованості по комісії на суму 13888,00 грн є безпідставним. З огляду на викладене, беручи до уваги, що відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору № 22036000093624 від 05.11.2018, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка не надала, не подала й будь-яких доказів на спростування користування перерахованими на її користь коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості в частині заборгованості по сумі кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "Цикл фінанс" слід стягнути заборгованість в розмірі 31477,17 грн, яка складається з 24706,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 5764,31 грн заборгованості за процентами, 864,72 грн збитки від інфляції, 142,14 грн -3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. У задоволенні ж позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача комісії в розмірі 13888,00 грн слід відмовити, з вищевикладених мотивів. Таким чином, позов ТОВ "Цикл фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 8). Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідачки 31477,17 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 1678,96 грн (31477,17*2422,40/45407,72) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує, що, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульованоглавою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надав такі документи: - договір про надання правової допомоги № 16/05 від 16.05.2023 з додатком № 1 до нього, укладений між ТОВ "Цикл Фінанс" та адвокатом Дорошенко М.А., відповідно до якого вартість послуг з надання правничої допомоги визначається сторонами у Додатку № 1 до цього договору. Факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Згідно із Додатком № 1, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (а.с. 28-30); - ордер серії АІ № 1494195 від 04.07.2024 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Цикл Фінанс" адвокатом Дорошенко М.А. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 10289/10 (а.с. 6, 19-20); - акт приймання-передачі наданих послуг №244 від 26.06.2024, згідно з яким адвокат Дорошенко М.А. надала ТОВ "Цикл Фінанс" такі види послуг: застріч з представником Товариства, консультація та ознайомлення з матеріалами справи 2 год , підготовка позовної заяви 3 год. Як зазначено в акті, відповідно до Додаткоу № 1 до договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначенп за домовленістю сторін та становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, тобто вартість однієї години роботи адвоката 1514, 00 грн (30 % від 3028 грн). Всього під час надання професійної правничої допомоги витрачено 5 годин. Таким чином, розмір суми наданої адвокатом професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи складає 7570,00 грн (а.с. 16); - рахунок-фактуру № 244 від 26.06.2024 та платіжну інструкцію № 6400 від 27.06.2024, відповідно до яких адвокат Дорошенко М.А. виставила рахунок на оплату наданих послуг, а ТОВ "Цикл Фінанс" у свою чергу сплатило адвокату 7570,00 грн (а.с. 7, 17); Вказаний розмір витрат як орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу вказаний і в позовній заяві. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених ТОВ "Цикл Фінанс" витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що такі є належними доказами, оскільки в договорі про надання правової допомоги передбачені всі істотні умови договору, а в акті визначено розмір оплати за надані послуги, з чим позивач погодився, що підтвердив своїм підписом, а також оплатив такі послуги, на що вказує відповідна платіжна інструкція. Разом з тим, сторона відповідачки заявила про неспівмірність таких витрат, даючи оцінку чому, суд зазначає, що позов задоволено частково, а тому понесені витрати, в тому числі, і на професійну правничу допомогу, стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам. Крім того, суд враховує: складність справи, яка є малозначною та шаблонною для позивача; обсяг доказів, а саме, що, звертаючись з позовними вимогами, представник позивача на їх обгрунтування долучив копії договорів та виписки по особовому рахунку, які роздруковані Банком, не проводячи будь-яких детальних розрахунків. Навіть, заявляючи до стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивач наводить конкретні цифри, які використовує, не деталізуючи математичні дії, в результаті чого припускається помилок, що описані вище. Тому, беручи до уваги наявність клопотання відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на категорію справи, яка є незначної складності, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, враховуючи матеріальне становище відповідачки, на підтвердження якого вона долучила довідку про розмір отримуваної нею пенсії, суд вважає, що є підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі\~вищевикладеного,\~ст.\~257,\~267,\~509,\~625,\~626,\~628,\~1048,\~1049,\~1054,1077,\~1078, п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 12, 18, 19 Закону України "Про споживче кредитування",

Outcome: partial