Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами № 823348715 від 20.06.2021 року, № 2456906028/700208 від 24.06.2021 року, № 02158-07/2021 від 07.07.2021 року, № 2456906028/445171 від 08.07.2021 року, № 7674 від 21.07.2021 в загальному розмірі 124 091,21 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач 22 червня 2021 року уклав кредитний договір із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», 24 червня 2021 року уклав кредитний договір із ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група», 07 липня 2021 року уклав кредитний договір із ТОВ «ФК «Інвеструм», 08 липня 2021 року уклав кредитний договір із ТОВ «Гоуфінгоу», 21 липня 2021 року уклав кредитний договір із ТОВ «Селфі Кредит» (правонаступником по яких є позивач). Відповідно до умов договорів відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитного договору. Відповідачем умови договорів не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 11 жовтня 2024 року ухвалою судді відповідну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив 20 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 823348715. Відповідач підписав кредитний договір за допомогою електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2MJ47. Згідно п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Відповідно до п. 1.2 строк дії договору встановлено 30 днів від дати отримання кредиту. Переказ коштів згідно договору №823348715 від 20.06.2021 року здійснено на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджено платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав повному обсязі. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року було викладено нову редакцію вищезазначеного договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників № 152 від 21.09.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №823348715 від 20 червня 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно п.4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день, після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 87 113,21 грн, з яких: 21 999,52 грн - сума заборгованості по основному боргу, 65 113,69 грн - сума заборгованості по відсоткам. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. 24 червня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» кредитний договір № 2456906028/700208. Кредитний договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора R42607. Відповідно до п.1.1-1.6. Товариство надає фінансовий кредит в розмірі 4 500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредиту. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 23.07.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] . Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.eurogroshi.com.ua/. 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні «КУ «Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і боржниками. Так, відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , в сумі 18 000,00 грн, з яких: заборгованості за основною сумою боргу 4 500,00 грн; заборгованості за відсотками 13 500,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 07 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено договорі №02158-07/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора W15449. Відповідно до умов договору відповідач отримав у позику кошти в розмірі 1 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 29 днів, до 04.08.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 328,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0.90% на добу, кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] . Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.zecredit.com.ua/. 18 січня 2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Згідно п.1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом , пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №18012022 від 18.01.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 2 071,00 грн., з яких: 1 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 071,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги відповідача, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. 08 липня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 2456906028/445171.Кредитний договір підписаний електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора R51042. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надано строком на 24 днів, тобто до 31.07.2021, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 821,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,25% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 1.6. невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. Відповідно до п. 1.7 договору клієнт підтверджує, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 2.1. передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та договору. Згідно п. 6.1. договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6.4. підписанням цього договору клієнт дає свою згоду на те, щоб Графік розрахунків розміщувався в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці Товариства. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, що вбачається з п.6.8. договору. 19 квітня 2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні «КУ «Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і боржниками. Так, відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , в сумі 7 580,00 грн, з яких: заборгованості за основною сумою боргу - 2 000,00 грн; заборгованості за відсотками - 5 580,00 грн. Також 21 липня 2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] (далі- відповідач або позичальник) було укладено кредитний договір № 7674. Кредитний договір підписано електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора Н599. Відповідно до умов договору відповідачу надана сума кредиту 3 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 21 днів (п. 1.3, 1.4 Договору). Процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка - 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору, і сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34 133,46 % річних, стандартною ставкою 4 197,00 грн. (п. 1.5.1., 1.7.1., 1.8.1). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську карту № [NUMBER] . Додатковою угодою від 10 серпня 2021 року до договору № 7674 про надання споживчого кредиту від 21.07.2021 року, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом, з кінцевим терміном повернення - 01.09.2021 року. На період продовження строку кредиту, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою складає: 2 682 076,94%, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає: 4 197,00 грн. 29 лютого 2024 між АТ «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Згідно п.1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ( ціна продажу) за плату, а клієнт відступит факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.02.2024 до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 327,00 грн., з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 327,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги відповідача, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.634,638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані договори про надання кредитних коштів із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група», «ФК «Інвеструм», «Гоуфінгоу» та ТОВ «Селфі Кредит». Щодо виконання зобов`язань за кредитними договорами із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група», «ФК «Інвеструм», «Гоуфінгоу» та ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено договори позики; первісні кредитори передали своє право вимоги позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», розмір заборгованості за договорами позики, укладеними з відповідачем, становить ту суму, що зазначена у додатку до договору факторингу, за яким позивач набув право вимоги до відповідача як кредитор у зобов`язанні. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При вирішенні питання щодо наявності права вимоги у позивача суд виходить з наступного. За умовами договору факторингу, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відбувся перехід права грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Згідно з витягом реєстру боржників № 152 від 21.09.2021 до вказаного договору факторингу від 28.11.2018, [PERSON] , у вказаному реєстрі зазначена як боржник за кредитним договором №823348715 від 20.06.2021 року. 20.10.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право грошової вимоги до [PERSON] , у сумі 87 113,21 грн., з яких: 21 999,52 грн. - заборгованість по основному боргу, 65 113,69 грн. - заборгованість по відсоткам, відповідно до реєстру права вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022. Тобто, фактично зазначений кредитний договір № 823348715 від 20.06.2021 року був укладеним після укладення вказаного договору факторингу від 28.11.2018 року. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження №61-12551св20). З урахуванням наведеного, права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. Отже, встановивши, що кредитний договір № 823348715 від 20.06.2021, станом на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не був укладеним, суд вважає, що відступлення (продаж) неіснуючих станом на 28.11.2018 прав вимоги та майнових прав суперечить статті 514 ЦК України, тому суд дійшов висновку про те, що права кредитора за кредитним договором № 823348715 не перейшли до позивача на підставі вищевказаних договорів факторингу, тобто, позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами №2456906028/700208 від 24.06.2021 у розмірі 18 000,00 грн., з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 13 500,00 грн - заборгованість за відсотками; № 02158-07/2021 від 07.07.2021 у розмірі 2 071,00 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1071,00 грн - заборгованість за відсотками; № 2456906028/445171 від 08.07.2021 у розмірі 7580,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 580,00 грн - заборгованість за відсотками; № 7674 від 21.07.2021 у розмірі 9 327,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6 327,00 грн - заборгованість за відсотками. Отже позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,40 грн.

Outcome: partial