Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] через свого представника та підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилалася на те, що 17 серпня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. У зв`язку з зазначеним, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені та позивач проживає окремо від відповідача. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на позову заяву про розірвання шлюбу, у якій зазначив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, з обставинами викладеними у позові погоджується, заперечення щодо заявлених позивачем судових витрат відсутні (а.с. 18-19). Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Суд установив, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2018 року, про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 328 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17\~серпня 2018 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 7). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, ураховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням указаних обставин справи, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved