Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікс-Україна», в якому просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікс-Україна» на користь [PERSON] 33 310,36 грн заборгованості по заробітній платі, 35 563,12 грн компенсації за невикористану відпустку та 9 948,18 грн заборгованість з оплати за час тимчасової непрацездатності, разом 78 821,66 грн Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікс-Україна» за № 44к/21 від 20.02.2021р. прийнята на роботу на посаду менеджера зі збуту. Наказом відповідача за № 38к/23 від 06 жовтня 2023р. позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. При цьому, на час звільнення у відповідача була заборгованість перед позивачкою з виплати нарахованої заробітної плати і на день звільнення повного розрахунку проведено не було. Таким чином відповідач, як роботодавець, має перед позивачкою, як працівником, заборгованість по заробітній платі за вересень у розмірі - 1413,15 грн. та за жовтень - у розмірі 31897,21 грн., заборгованість за компенсацію за невикористану відпустку на суму 35563,12 грн., та заборгованість з оплати за час тимчасової непрацездатності у розмірі - 9948,18 грн. і ці суми були нараховані, проте, всупереч статті 116 КЗпП України, не виплачені у день звільнення позивачки, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 05 лютого 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 04 березня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 07 березня 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 03 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої відповідач позов визнає та просить ухвалити відповідне судове рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікс-Україна» за № 44к/21 від 20.02.2021р. прийнята на роботу на посаду менеджера зі збуту. Наказом відповідача за № 38к/23 від 06 жовтня 2023р. позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. При цьому, на час звільнення у відповідача була заборгованість перед позивачкою з виплати нарахованої заробітної плати і на день звільнення повного розрахунку проведено не було. Відповідно до довідки про доходи вих. № 5 від 01.11.2023р. заборгованість відповідача перед позивачкою з виплати заробітної плати за вересень-жовтень 2023 р. складає 78821,66 грн. (заробітна плата за вересень - 1413,15 грн., заробітна плата за жовтень - 31897,21 грн. компенсація за невикористану відпустку за жовтень - 35563,12 грн., лікарняні за рахунок підприємства за жовтень - 5526,77 грн., лікарняні від ПФУ за жовтень - 4421,41 грн.). Сума несплачених податків і внесків складає 40634,77 грн. (ЄСВ - 21541,32 грн, податок з доходів фізичних осіб - 17624,72 грн., військовий збір - 1468,73 грн.). Статтею 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Згідно частин 4-6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через банки/небанківських надавачів платіжних послуг, які отримали право на відкриття і ведення обслуговування рахунків відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином будь-який факт невиплати у строк заробітної плати чи іншої суми розглядається як трудове порушення роботодавця по відношенню до працівника, якщо тільки такий факт порушення не спростований відповідно до положень закону. Разом з тим, доказів виконання роботодавцем обов`язку проведення розрахунку з працівником під час розгляду справи отримано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивачу порушено та підлягають захисту шляхом стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представником відповідача було направлено заяву про визнання позову, відповідно до якої відповідач підтверджує, що дійсно має заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем, якому за вересень та жовтень 2023 року була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 1 413,15 грн та 31 897,21 грн відповідно, компенсація за невикористану відпустку за жовтень - 35 563,12 грн, лікарняні за рахунок підприємства за жовтень - 5 526,77 грн, лікарняні від ПФУ за жовтень - 4 421,41 грн, разом 78 821,66 грн (сума зазначена для виплати "на руки" з урахуванням відрахування податків та обов`язкових платежів), а тому відповідач позов визнає та просить ухвалити відповідне судове рішення. У зв`язку із вище викладеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену нараховану заробітну плату у загальному розмірі 78 821,66 грн. Підсумовуючи викладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що з вищевикладених підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved