Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

22 жовтня 2024 року адвокат Яводчак О.В., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (далі АТ Кривбасзалізрудком), в обґрунтування якого вказав, що позивач протягом чотирьох років перебував у трудових відносин з підприємством відповідача, працював у шкідливих умовах. У зв`язку із шкідливими умовами праці позивач з вини відповідача отримав хронічні професійні захворювання і висновком МСЕК від 03 вересня 2024 року позивачу первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Внаслідок отриманих професійних захворювань порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він постійно відчуває біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у праву ногу, що посилюється при\~фізичному навантаженні\~і ході,\~болі в\~кистях,\~підвищену мерзлякуватість\~та заніміння\~кінцівок,\~побіління пальців\~рук на\~холоді,\~біль в\~плечових,\~ліктьових та\~колінних суглобах,\~утруднену ходу,\~загальну слабкість,\~задишку при\~незначному фізичному\~навантаженні,\~сухий кашель,\~біль за\~грудниною,\~втому,\~запаморочення. З моменту\~отримання хронічних\~професійних захворювань,\~позивач постійно\~відчуває фізичні\~страждання та\~біль,\~обґрунтовані важкістю\~самопочуття та\~особливостями лікування.\~Позивач потребує\~систематичної медичної\~допомоги,\~постійно відчуває\~психологічний дискомфорт,\~порушення душевної\~рівноваги,\~вираженої у\~почуттях розпачу,\~тривоги,\~дратівливості,\~у почуттях\~страху,\~поганому сні\~на фоні\~сильних больових\~відчуттів.\~Все це\~постійно і\~негативно позначилося\~та позначається\~сьогодні на\~душевному та\~фізичному станах\~позивача,\~який в\~тому числі\~не має\~можливості приділяти\~належну увагу\~своїй родині. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві відповідача, у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 325 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача\~ адвокат\~Каретна Є.В. скористалась правом\~надання відзиву\~в якому\~зазначила,\~що за даними\~акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання,\~ [PERSON] \~працював в\~умовах шкідливих\~виробничих факторів\~не тільки\~у відповідача.\~У відповідача\~позивач працював\~незначний період\~часу,\~з 07\~листопада 2000\~року по\~01\~грудня 2004\~року.\~Більш тривалий\~період,\~з 08\~грудня 2004\~року по\~03\~січня 2024\~року,\~позивач працював\~прохідником шахти\~імені Орджонікідзе\~(Колачевського)\~ПрАТ ЦГЗК.\~Таким чином,\~неможливо покладати\~тільки на\~одного відповідача\~всю відповідальність\~за появу\~професійних захворювань\~та втрату\~професійної працездатності.\~Розмір моральної\~шкоди,\~яку просить\~стягнути позивач\~ 325\~000\~грн.\~не відповідає\~принципам справедливості,\~співмірності та\~розумності,\~є значно\~завищеним та\~таким,\~що не\~відповідає судовій\~практиці в\~подібних справах. Крім того, звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При стягненні\~моральної шкоди\~з сум\~мають бути\~утримані податки\~та збори\~відповідно до\~норм податкового\~законодавства,\~які є\~спеціальними.\~Якщо юридична\~особа відшкодовує\~(виплачує)\~на користь\~фізичної особи\~моральну шкоду,\~завдану порушенням\~трудових прав,\~ця особа,\~виступаючи щодо\~такої фізичної\~особи податковим\~агентом,\~зобов`язана утримати\~і перерахувати\~податок із\~суми такого\~доходу. Також, заперечувала щодо стягнення з відповідача в дохід держави суму судового збору, ч.6 ст.141 ЦПК України жодним чином не встановлює порядок відшкодування судових витрат в дохід держави, а, навпаки, встановлено, що саме за рахунок держави компенсується певна частина судових витрат, тому на АТ Кривбасзалізрудком не має покладатися витрати по сплаті судового збору, оскільки [PERSON] є звільненим від сплати судового збору та не оплачував судовим збором позовну заяву. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача: з 07 листопада 2000 року по 01 грудня 2004 року підземним прохідником дільниці № 33 шахти імені Леніна ДП Кривбасзалізруком. 01 грудня 2004 року звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КзпП, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.9-13). Медичним висновком ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини № 800 від 30 травня 2024 року позивачу встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова\~L5,\~S1\~з вираженим\~порушенням біомеханіки\~хребта,\~стійким больовим\~і м`язово-тонічним\~синдромами,\~часто рецидивуючий\~перебіг з\~нейродистрофічними проявами\~у вигляді\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~периартрозом колінних\~суглобів (ПФ\~другого ступеня).\~Вібраційна хвороба\~другої стадії\~від дії\~локальної вібрації\~з синдромом\~вегетативносенсорної поліневропатії\~верхніх кінцівок,\~двобічним плечолопатковим\~періартрозом (ПФ\~другого ступеня),\~периартрозом ліктьових\~суглобів (ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозом дрібних\~суглобів кистей\~та трофічними\~розладами на\~кистях.\~Коніотуберкульоз,\~сидеросилікоз третьої\~стадії (A,\~s/p,\~,\~tb,\~сn),\~33ТБ\~легень (2016,\~фіброз,\~щільні вогнища)\~МБТ-,\~кат.5.1,\~ускладнений хронічним\~обструктивним захворюванням\~легень,\~група В,\~легенева недостатність\~першого-другого\~ступеня (GOLD\~ІI) (а.с.22-23). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 10 липня 2024 року, проведеного на ПрАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи в підземних умовах шахти імені Колачевського прохідником, виконував весь комплекс гірничих робіт з проходження гірничих виробок, кріплення та очисного виймання корисних копалин. Також, працював підземним прохідником шахти Тернівська АТ Кривбасзалізрудком у період з 07 листопада 2000 року по 01 грудня 2004 року. Через недосконалість технологічного устаткування та технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених параметрів пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничої локальної вібрації. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору. перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням (а.с.14-16). З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 10 липня 2024 року вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: важкість праці - періодичне перебування в незручній позі 30-52,3 % часу зміни при нормі до 25%, маса вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну 40 кг при гранично допустимій до 30 кг; вібрація локальна - еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 3 дБ перевищував допустимий рівень та складав 79-84,5 дБ при гранично допустимому 76 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації; хімічні фактори - концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 1,79-3,2 рази (3,58-6,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) відповідно до вимог Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596. Згідно довідки МСЕК від 03 вересня 2024 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: 30 % - радикулопатія, 25 % - вібраційна хвороба, 10 % - коціотуберкульоз та ІІІ групу інвалідності з 26 серпня 2024 року до 01 вересня 2026 року з переоглядом 10 серпня 2026 року. Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та виробничого пилу, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, невролога, санаторно-курортне лікування та медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.17). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.24-29). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3\~Закону\~України\~Про\~охорону\~праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП\~України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП\~України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~ст.23\~Цивільного\~кодексу\~України\~особа\~має\~право\~на\~відшкодування\~моральної\~шкоди,\~завданої\~внаслідок\~порушення\~її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Так, судом встановлено, що професійні захворювання виникло у позивача у тому числі під час його роботи саме на підприємстві відповідача, а тому АТ Кривбасзалізрудком повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, що спричинена професійним захворюванням. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 65 % та ІІІ групу інвалідності, внаслідок чого порушено нормальний спосіб життя, позивач постійно потребує лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Cуд враховує період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж 4 років, а також тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на інших підприємствах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 65 % та ІІІ групу інвалідності. Суд також приймає до уваги тяжкість та невідворотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, і вважає необхідним, доцільним та достатнім визначити розмір компенсації в сумі 290\~000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 325 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Крім того, відповідно до пп. А п.\~164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України\~(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку предметом стягнення є сума відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в розмірі 2900 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial