Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання прав та обов`язків забудовника та права користування земельною ділянкою. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] 06 березня 2019 року відкрито спадкову справу№ 1/2019. [PERSON] зауважує, що є єдиним спадкоємцем, оскільки її мати та дружина спадкодавця [PERSON] , а також його син [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. За життя батько спорудив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Проте, у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] нотаріус відмовив з огляду на відсутність документів, які підтверджують право власності на збудований житловий будинок. За таких обставин спадкові права [PERSON] не можуть бути реалізовані у звичайному порядку. До складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшло також право користування земельною ділянкою площею 0,08 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , а також права та обов`язки забудовника зазначеної земельної ділянки. Земельна ділянка була надана спадкодавцю на праві постійного користування для будівництва житлового будинку та господарських будівель. Позивач зауважує, що споруджений спадкодавцем житловий будинок не був за його життя введений в експлуатацію. Враховуючи наведене, позивач вважає, що для належного оформлення права власності на зазначений житловий будинок просить суд: 1.визнати за [PERSON] права та обов`язки забудовника житлового будинку за адреcою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , включаючи право оформити завершення будівництва такого будинку та зареєструвати на своє ім`я право власності на нього; 2.визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2020 року № 346 справу передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи та призначено головуючому судді Пінкевич Н. С. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору дарування. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року № 1093 справу передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи та призначено головуючому судді Фінагеєвій І. О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2024 року замінено відповідача у справі на Борщагівську територіальну громаду Бучанського району Київської області. Правом на подання відзиву учасники справи не скористалися. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2024\~року закрито підготовче провадження, справу було призначено до розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до\~вимог частини\~першої,\~третьої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою сторін в силу частиною другою статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що Наказом № 141 від 17 травня 1990 року [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального будівництва індивідуального житлового будинку площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] . Надано дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку. Рішенням Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів Київської області від 16 квітня 1991 року № 133/13 надано [PERSON] дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,800 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . 06 березня 2019 року відкрито спадкову справу № 1/2019. 06 березня 2019 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 06 березня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] 06 березня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . [PERSON] є дочкою [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з земельно-шнурової книги від 29 травня 2019 року № 112/635 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не перебуває у приватній власності. За змістом довідки Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 травня 2019 року № 112/634 власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . У листі від 13 серпня 2019 року № 57/02-14 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Парусова Г. М. роз`яснила [PERSON] , що остання є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON] . Постановою від 28 серпня 2019 року № 59/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на прав на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року у справі № 369/10466/20 скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним договір дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статті 1261-1265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом. Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилається на те, що нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на право на спадщину, а саме на спірний житловий будинок. Отже, відмова нотаріуса порушує її цивільне право на набуття права власності на спадкове майно, яке спадкодавець за життя не оформила у визначеному законом порядку. Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно і ця обставина унеможливила отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька в нотаріальному порядку. У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц зазначено, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У постанові від 04 травня 2022 року у справі № 372/4235/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Так суд встановив, що дозвіл спадкодавцю [PERSON] на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , було надано рішенням Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів Київської області від 16 квітня 1991 року № 133/13. Станом на 10 червня 2019 року ТОВ «Єдині інформаційні системи» було виготовлено технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва\~ будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. За змістом довідки ТОВ «Єдині інформаційні системи» від 10 червня 2019 року готовність будинку за зазначеною адресою складає 77%. За таких умов позовна вимога про визнання за [PERSON] в порядку спадкування прав та обов`язків забудовника житлового будинку за адреcою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , включаючи право оформити завершення будівництва такого будинку та зареєструвати на своє ім`я право власності на нього є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] права користування земельною ділянкою площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 141 ЗК України Підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених\~статтею 120-1\~цього Кодексу; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами); и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених\~статтею 120-1\~цього Кодексу. З огляду на те, що право забудовника та як наслідок і право власності на житловий будинок на зазначеній земельній ділянці внаслідок смерті [PERSON] , якому земельна ділянка була надана у постійне користування, в порядку спадкування після смерті [PERSON] перейде до його спадкоємця [PERSON] , то з врахуванням пункту «е» частини першої статті 141 ЗК України право постійного користування [PERSON] на цю земельну ділянку фактично припиняється та не входить до складу спадщини, а отже не може бути набуте спадкоємцем. За таких обставин у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог на користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial