Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Об"єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту,що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок - кадастровий номер 4822781500:09:000:0382 та кадастровий номер 4822781500:08:000:0146. Спадкоємців першої черги після смерті дядька [PERSON] не має. Спадкоємець другої черги його брат [PERSON] проживає в російській федерації, заяви до нотаріальної контори не подавав. За життя [PERSON] не розпорядився спадковим майном, а тому позивачка, як спадкоємиця за законом 5 черги, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що неможливо встановити документально родинний зв`язок між нею та [PERSON] , у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з`явилася,її представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують . Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається,що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина і залишилося майно у виді двох земельних ділянок : кадастровий номер 4822781500:09:000:0382 площею 0.5732га, розташованої в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та площею 4.86га кадастровий номер 4822781500:08:000:0146, розташованої в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського райолну Миколаївської області, що підтверджується Виятгами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речовго права.. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4822781500:08:000:0146 зареєстровано за [PERSON] 12.01.2018, номер запису про право 24393149. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4822781500:08:000:0382 зареєстровано за [PERSON] 12.01.2018, номер запису про право 24399055. З копії спадкової справи №30/2024 ,заведеної за заявою [PERSON] ,вбачається, що інші спадкоємці відсутні. Постановою від 02.07.2024 .№146/02-31 нотаріус Доманівської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою відмови у вчинені ногтаріальної дії стала відсутність документів, які б підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем [PERSON] . Аналізуючись письмові докази, надані позивачкою судом встановленно наступне. Відповідно до запису у війському квитку [NUMBER] , виданому на ім"я [PERSON] , [INFO] , вбачається,що його батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] ,сестра [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . У формі №1 паспортної служби на видачу паспорта [PERSON] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Таким чином із досліджених письмових доказів вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існували родинні зв"язки, про що свідчать записи в документах про їх батьків.Тобто у [PERSON] та [PERSON] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно [PERSON] , матір"ю якої була [PERSON] , перебувала в родинних стосунках з [PERSON] , рідним братом її матері. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин , на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] не має можливості поза судовому порядку встановити факт родинних відносин між нею та дядьком . Тому, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту родинних відносин. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують\~утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї, а також інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно\~причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки, спадкове майно у виді земельних ділянок на праві власності належали спадкодавцю [PERSON] , а позивачка, як спадкоємець за законом, після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не оформила спадкові права через наявність вищезазначених перешкод, та, враховуючи той факт, що у позивача були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, на думку суду її право підлягає захисту в судовому порядку, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved