Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

19 липня 2023 року представник позивача акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором 500554610, у розмірі 39900, 24 грн; стягнути суму сплаченого судового збору. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 травня 2016 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 500554610. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа- Банк» на АТ «Сенс Банк» та запіс про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позивальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав. В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 22 січня 2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 39900, 24 грн, тому\~ позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач 08 серпня 2023 року надала відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, зазначаючи, що датою повернення кредиту є 12 червня 2019 рік. ПАТ «Альфа-Банк» не була пред`явлена вимога боржнику у встановлений строк. Право пред`являти вимогу до боржника про виконання кредитного зобов`язання виникло у кредитора за кредитним договором 12 червня 2019 року+15 днів, тобто 27 червня 2019 року, тобто позивач мав право звернутися до суду з 27 червня 2019 року по 27 червня 2022 року, а позов пред`явлений до суду 24 липня 2023 року, про що можна зробити висновок, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, що має наслідком відмови у позові. \~Заяви,\~клопотанні,\~інші\~процесуальні\~дії у\~справі. 24 липня 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. 16 травня 2024 року Ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про витребування доказів по справі. 10 вересня 2024 року витребувані докази надійшли на адресу суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовних вимогах. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, зазначивши, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, просить в задоволені позову відмовити. Після оголошеної перерви в судовому засіданні для витребування доказів, сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає за можливим розглядати справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ Фактичні обставини, встановлені судом. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 28 травня 2016 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 500554610. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа- Банк» на АТ «Сенс Банк» та запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 22 січня 2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 39900, 24 грн На виконання ухвали суду надійшли виписки з банківського рахунку відповідача, які містять інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Матеріали справи містять довідку від 01 квітня 2024 року № 15555-57.2/2024, відповідно до якої зазначено, що в межах Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 500554610 від 28 травня 2016 року, укладеної між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») випущено кредитні картки: [NUMBER] , датою видачі є дата оформлення договору 28 травня 2016 року, термін дії до 31 травня 2018 року; [NUMBER] , перевипуск попередньої картки через закінчення терміну дії, реєстрація від 01 травня 2018 року, термін дії до 31 травня 2021 року; [NUMBER] , перевипуск попередньої картки через закінчення терміну дії, реєстрація від 01 вересня 2021 року, строк дії до 30 вересня 2026 року. (а.с. 86) Нормативне обґрунтування. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Пунктом 1 ст. 1054\~ Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду. В своїх письмових поясненнях відповідач зазначає, що закінчився строк для звернення до суду з відповідним позовом, тому з цих підстав просить у задоволені позову відмовити. Суд не погоджується з ствердженнями відповідача про застосування до вказаних позовних вимог строку позовної давності та зазначає наступне: Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). \~Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. \~Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). \~Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. \~Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. \~За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). \~Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду, з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20) вказано, що «суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. \~Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 500554610 від 28 травня 2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, де міститься підпис відповідача, визначений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг. (а.с. 6) Відповідно до пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту п. 7, платежі з повернення Кредиту, сплаті процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших Платежів за Угодою про надання кредиту здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Акцепту пропозиції про укладення Угоди про надання кредиту є невід`ємною частиною Угоди про надання кредиту (надалі може бути названий Графік платежів. (а.с. 5) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 14) встановлено, що останній платіж було здійснено позичальником 27 лютого 2022 року. \~Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 19 липня 2023 року, а отже строк позовної давності ще не сплив. За таких обставин, перебіг позовної давності визначається з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, а саме з моменту останнього платежу по кредиту, тобто з 27 лютого 2022 року, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного суду від 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19. Отже, враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 19 липня 2023 року, суд приходить висновку, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК\~України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.\~2 ст.\~1050 ЦК\~України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч.\~2 ст.\~625 ЦК\~України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК\~України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.\~2 ст.\~1050 ЦК\~України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.\~1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконує прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, вимоги щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору на користь позивача у розмірі 2684,00 грн також підлягають задоволенню.

Outcome: approved