Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Гранцерт М.О. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності медичних документів, а саме: первинної медичної картки від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 25.03.2024 р., анестезіологічної карти від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 27.03.2024 р. В обґрунтування вимог вказано, що [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] . 24.03.2024 р., перебуваючи на позиції в Донецькій області, був поранений та в подальшому евакуйований для надання медичної допомоги. При заповненні первинної медичної картки від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 25.03.2024 р., анестезіологічної карти від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 27.03.2024 р. було допущено помилку в написанні по батькові « [PERSON] », що не збігається із записом по батькові в паспорті громадянина України, де по батькові зазначено « [PERSON] ». При цьому, дата народження та прізвище, ім`я в усіх документах зазначено вірно. Внаслідок такої помилки у заявника виникла невідповідність між документами, що посвідчують особу, та медичними документами, які були видані на його ім`я. Таким чином, з метою надання [PERSON] можливості оформити інвалідність та в подальшому отримувати всю необхідну допомогу існує необхідність встановити юридичний факт належності медичних документів. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені належно. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений належно. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у військовому квитку серії [NUMBER] , паспорті громадянина України серії [NUMBER] , картці фізичної особи-платника податків зазначено особу [PERSON] . Разом з цим, у анестезіологічній карті від 25.03.2024 р., картці інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 27.03.2024 р., картці інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 25.03.2024 р., первинній медичній картці від 25.03.2024 р. вказано особу [PERSON] . Отже, заявник [PERSON] , маючи право на оформлення інвалідності з подальшим отриманням допомоги, водночас, позбавлений цього права через неправильне написання по батькові в медичних документах. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України(в редакції, яка діяла до редакції відповідно до\~Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності первинної медичної картки від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 25.03.2024 р., анестезіологічної карти від 25.03.2024 р., картки інтенсивної терапії під час медичної евакуації від 27.03.2024 р. [PERSON] , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити інвалідность з подальшим отриманням допомоги. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved