Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 червня 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Соборним РАГС м.Дніпро Дніпропетровської області було зроблено запис. Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей, син - [PERSON] , 2007 року народження, та син - [PERSON] , 2013 року народження. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, після повномаштобної агресії рф, шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння. Діти з відповідачем проживають у Чехії, та жодного разу не зустрічались із батьком. В кожного з них вже є інші стосунки, про наявність яких знає кожна сторона. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ним та відповідачем відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.09.2024 року від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2024 року залишено без задоволення вищевказане клопотання відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в котрій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Також зазначив, що судові витрати по оплаті судового збору стягувати з відповідача не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за її відсутності, та вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №397 від 10 червня 2006 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу чоловіку присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved