Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , та абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. З 01.12.2020 до 01.09.2024 сума заборгованості за особовим рахунком відповідачів склала 33055,76 грн. Також у відповідачів виникла заборгованість по платі абонентського обслуговування в сумі 890,79 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму боргу за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 нараховані інфляційні втрати в сумі 1204,27 грн та 3% річних в сумі 349,61 грн. Просить суд стягнути з відповідачів зазначені суми, а також поштові витрати на суму 90 грн, витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у розмірі 35 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду відзив на позов, у якому вказала, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] є один основний господар відповідач [PERSON] , яка і має нести всю відповідальність за борги. Зазначила, що вона є дочкою відповідача - [PERSON] , яка внесла її у приватизацію у 2012 році без її відома, оскільки на той час [PERSON] була неповнолітньою дитиною, в даній квартирі вона жодного дня не жила, бо проживала зі своєю рідною бабусею весь час до повноліття. Після повноліття, вона почала жити вже у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій вона є одним єдиним господарем. У червні 2024 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго», подали на мене до суду і наклали арешт на банківський рахунок, тому що як я потім дізналася, що оскільки я перебуваю в приватизації і вже повнолітня я так само являюся повноцінним господарем даної квартири, навіть якщо я там не проживаю та зобов`язана погасити борг. На даний час, вона не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки 03.09.2024 подарувала свою частку у вказаній квартирі своїй матері відповідачу [PERSON] , яка і повинна нести відповідальність за всі свої борги. На підставі викладеного, просила відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення з неї заборгованості за теплову енергію. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що до 03.09.2024 квартира за адресою: [ADDRESS] , належала відповідачам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці у праві власності кожній, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 20.08.2012, реєстр. № 4699. \~ \~ \~ \~Згідно договору дарування частки квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03 вересня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., відповідач [PERSON] подарувала, належну їй на праві власності 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] . Згідно довідки директора ВО ОКП «ДТКЕ» ЦППтаКО Вострецової Г.Р. від 05.09.2024 станом на дату видачі даної довідки жодних звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] , щодо не проведення стягнення з надаванням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 (зі змінами) до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило. Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , заборгованість за період з 01.12.2020 до 31.08.2024 включно, складає: 33055,76 грн. - заборгованість за теплову енергію; 890,79 грн. - заборгованість з абонентської плати. З розрахунку заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат вбачається, що за період з 01.12.2020 по 01.02.2022, за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , нараховано 3 % річних у сумі 349,61 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 1204,27 грн. За відомостями відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 03.10.2024 № 20-16/2-3769 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.09.2012. \~ \~ \~ \~За відомостями відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 03.10.2024 № 20-16/2-3770 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09.02.2022. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до вимог статі 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статей 67 і 68, 162 Житлового кодексу України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Зазначений обов`язок споживача також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать зокрема: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, згідно ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. \~ \~ \~ \~Таким чином судом встановлено, що між сторонами фактично виникли договірні відносини щодо надання позивачем послуг відповідачам з теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку. Позивач надавав відповідачам такі послуги, а відповідачі прийняли їх. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги з теплопостачання, які їм були надані позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог, посилалась на те, що вона не є власником квартири до якої позивачем надавалися послуги з опалення, у зв`язку із чим вона не має зобов`язань перед позивачем щодо оплати таких послуг. Разом з тим, вказані доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, а саме як вбачається договору дарування частки квартири, [PERSON] лише 03 вересня 2024 року здійснила відчуження своєї частки у праві власності на вищевказану квартиру на користь [PERSON] , отже до 03.09.2024 [PERSON] як співвласник квартири разом із [PERSON] у солідарному порядку несла тягар щодо утримання свого майна, у тому числі зі сплати послуг з опалення, наданих позивачем. В свою чергу, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за послуги опалення вищезазначеної квартири виникла за період з 01.12.2020 до 01.09.2024, у зв`язку із чим, відповідач [PERSON] , як колишній співвласник квартири, має перед позивачем відповідні зобов`язання з погашення заборгованості зі сплати комунальних послуг. Втім, як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] , народилась [INFO] , отже набула повноліття [INFO] . Відносини щодо майна неповнолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Проте, будучи власниками, неповнолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність (ст. 32 ЦК України). Тому, майном, що належить неповнолітній дитині, управляють інші особи і, у першу чергу, - її батьки (ч. 1 ст. 77 СК України). Право батьків на управління майном дитини виникає на підставі прямої вказівки закону. При здійсненні повноважень щодо управління майном управитель діє від свого імені в інтересах неповнолітньої особи, яка є власником майна. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Таким чином відповідач [PERSON] будучи неповнолітньою не мала обов`язку зі сплати послуг теплопостачання за період з 01.12.2020 по 01.10.2021, отже заборгованість за вказаний період слід стягнути безпосередньо з матері [PERSON] відповідача [PERSON] , яка на той час мала зобов`язання з утримання як своєї частки квартири, так і частки квартири її неповнолітньої дочки. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як зазначено у частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 01.12.2020 по 01.02.2022 нараховані інфляційні втрати в сумі 1204,27 грн та 3% річних в сумі 349,61 грн., що відображено у наданих позивачем розрахунках. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2020 року по 01 жовтня 2021 року у розмірі 9747,97 грн., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 264,20 грн., втрати від інфляційних процесів за період з 01 грудня 2020 року по 01 жовтня 2021 року у розмірі 1059,82 грн., три проценти річних за період з 01 грудня 2020 року по 01 жовтня 2021 року у розмірі 312,22 грн., всього 11384,21 грн., а іншу частину заборгованості за надані послуги з теплопостачання абонентського обслуговування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних всього у розмірі 24116,22 грн., слід стягнути у солідарному порядку з обох відповідачів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а саме по 1211,2 грн. з кожного. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на суму 90 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 35 грн, тому ці витрати слід стягнути порівну з кожного з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial