Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00302.005176946. Позивач вказує, що 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача; 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 106147,55 грн., що складається з: - заборгованість за основним боргом в сумі 72762,66 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 33384,89 гривень. На оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7200,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Надав заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представила. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 22.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z62.00302.005176946. Відповідно до п.1.7. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 73958,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 9646,70 грн., а Позивальник зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком. У п.1.4 та 1.6 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 22.04.2024 року. Згідно п.1.3. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 15 % річних. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "Страхова компанія "Уніка життя" договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 9646,70 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 73958,00 грн., з яких сплачено на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Уніка життя" страховий платіж від імені Позивальника в сумі 9646,70 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку Позивальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача. 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно з частиною 1\~статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1\~статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статті\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку відповідача за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з позовом до суду відповідач сплатив Банку 26414,46 грн., останній платіж проведено 21.12.2019 року, строк на який надано кредит за Договором сплив 22.04.2024 року. Станом на 16.11.2023 року сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором: - заборгованість за основним боргом в сумі 72762,66 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 33384,89 гривень, що становить 106147,55 грн. Відповідач не надав суду доказів повернення кредитних коштів чи доказів відсутності заборгованості за укладеним кредитним договором. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 106147,55 грн. Статтею 133 ЦПК\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7200,00 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10 червня 2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено, то вказані суми судового збору та витрат на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved