Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за Договором №661/Ф03.7/026 від 23.03.2006 в розмірі 2561,32 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.03.2006 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №661/Ф03.7/026 за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 15000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, позичальник порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду про стягнення заборгованості та, відповідно до заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.02.2017 по справі №501/2310/16-ц, з відповідача на користь банку було стягнуто заборгованість в розмірі 28459,08 доларів США. Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». На теперішній час відповідач також неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого, станом на 08.08.2022 має заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість в розмірі 2561,32 доларів США, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/3531/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідач [PERSON] заявляє про застосування строку позовної давності. Представник позивача АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи (а.с.128,148), про причини неявки не сповістив, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.47). Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені (а.с.147). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №661/Ф03.7/026 за умовами якого позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 15000,00 доларів США, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Проте, позичальник порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим банк був вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.02.2017 по справі №501/2310/16-ц, з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №661/Ф03.7/026 від 23.03.2006 в розмірі 28459,08 доларів США, що на день ухвалення рішення складає 770254,00 грн. Згідно зі ст.82\~ч.4\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. У якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Згідно статуту АТ «Сенс Банк» - АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа Банк». Статутом АТ «Сенс Банк» встановлено, що товариство є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав та зобов`язань Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (п.п.1.1, 1.2 Статуту). Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/3531/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк». Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2024 року по справі №501/2310/16-ц відмовлено Акціонерному товариству «Сенс Банк» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення документу до виконання. Постановою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року Ухвала Іллічівського міського суду Одеської області 14 квітня 2024 року по справі №501/2310/16-ц залишена без змін (а.с.133-145). Таким чином позивачем Акціонерним товариством «Сенс Банк» був пропущений строк пред`явлення виконавчого документа для виконання. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Відповідно до\~ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Правова позиція, висловлена Великою Палата Верховного Суду 07 квітня 2020 року у постанові по справі №910/4590/19 говорить про те, що водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Верховний суд у Постановах від 05 грудня 2018 року у справі №754/7151/15-ц та від 19 грудня 2018 року у справі №206/7190/14-ц зазначив, що за обставин пред`явлення позивачем вимог про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України, трирічна позовна давність до вимог про стягнення трьох процентів річних починає свій перебіг після набрання законної сили рішенням суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. Судом встановлено, що заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.02.2017 по справі №501/2310/16-ц набуло чинності 05 квітня 2017 року. Тобто з 05 квітня 2017 року у позивача виникло право на звернення до суду із позовом для захисту своїх порушених прав. Проте позивач звернувся із позовом до суду до позичальника лише 07 грудня 2022 року, тобто з пропуском загальної позовної давності, яка передбачена ст.257 ЦК України. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя\~статті 267 ЦК України). Відповідач зверталася до суду із заявою про застосування строку позовної давності . Оскільки у даній справі строк звернення із позовними вимогами про стягнення заборгованості на підставі ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України пропущено позивачем, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог, пред`явлених акціонерним товариством «Сенс Банк».

Outcome: dismissed