Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

25 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.07.2011 в Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 386; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через невиконання чоловіком своїх шлюбних обов`язків. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна немає, досягнуто угоди про утримання дитини. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В. Ухвалою суду від 19.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначенням судового засідання на 23.10.2024. У судове засідання 23.10.2024 року сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 27.11.2024. У судове засідання 27.11.2024 сторони не з`явились. На адресу суду 27.11.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач 27.11.2024 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з огляду на неявку всіх сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 27.07.2011 шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.07.2011 зроблено відповідний актовий запис № 386. Шлюб зареєстрований Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.07.2011, вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.3, 7). З наданої суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.11.2012, вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , про що 24.11.2012 складено відповідний актовий запис № 10564, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с. 4). [PERSON] виявила бажання розірвати шлюб з [PERSON] . Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, відзив до суду не подав. Згідно ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.2-3\~ст. 56 СК України). Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст. 113 ЦПК України). Після розірвання шлюбу позивачем виявила бажання залишити прізвище [PERSON] . Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідач не звертався до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подав відзив. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 27.07.2011 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 386. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2\~ст. 114 СК України). Згідно ч.ч. 2,3\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції до платіжної інструкції № 0.0.3785959852.1 (код квитанції: 9349-3542-8300-5696 від 25.07.2024, позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 гривень. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved