Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить усиновити дитину [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини серії [NUMBER] від 22.06.2017, зазначивши заявника батьком, змінити прізвище усиновленої дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначив, що заінтересована особа, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 22.10.2021 між заявником та [PERSON] укладено шлюб, з того часу заявник зі своєю дружиною та її сином [PERSON] проживають разом. До дитини заявник відноситься як до свого сина, а дитина сприймає заявника як свого батька. У заявника та [PERSON] склалися дуже гарні стосунки, [PERSON] відчуває спорідненість з дитиною, займається її вихованням, матеріально забезпечує. Усиновлення заявником [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини. Біологічний батько дитини - [PERSON] згідно нотаріально посвідченої заяви надав вільну та безумовну згоду на усиновлення свого неповнолітнього сина [PERSON] заявником, не заперечує щодо зміни прізвища та про батькові дитини. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27.11.2024 у справі відкрито провадження (а.с. 37). В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації зазначила, що усиновлення [PERSON] заявником відповідає інтересам дитини та є доцільним. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити, зазначила, що бажає, щоб заявник став для сина Платона батьком офіційно. Неповнолітній [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 18). Батьком дитини є [PERSON] , матір`ю дитини - [PERSON] . 22.10.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб між заявником та [PERSON] , після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). У такому шлюбі заявник та [PERSON] стали батьками [PERSON] , [INFO] . Зареєстрованим місцем проживання заявника є [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №677 від 03.09.2024 до складу сім`ї заявника входять дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син дружини [PERSON] (а.с. 27). [PERSON] та [PERSON] , будучи зареєстрованими у [ADDRESS] (а.с. 15, 19), фактично з 2019 року проживають за місцем реєстрації заявника, що підтверджується довідкою-характеристикою виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №1020 від 29.10.2024 (а.с. 11). Заявою від 07.10.2024, засвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Муревич І.О. та зареєстрованою в реєстрі за №1805, [PERSON] надав вільну і безумовну згоду на усиновлення його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , заявником - [PERSON] , не заперечував щодо зміни прізвища дитини та по батькові (а.с. 17). Заявою від 25.07.2024, засвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Муревич І.О. та зареєстрованою в реєстрі за №1405, [PERSON] надала згоду на усиновлення її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , заявником - [PERSON] , не заперечував щодо зміни прізвища дитини та по батькові (а.с. 16). Письмовою заявою від 08.11.2024 [PERSON] дав згоду на усиновлення його заявником (а.с. 12). Заявник захворювань та станів, що перешкоджають бути усиновителем, не має, що підтверджується висновком про стан здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с. 9-10). [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також ряд земельних ділянок, частину яких він здає в оренду, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-26). Дитина [PERSON] є здоровою, що підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 05.11.2024 (а.с. 21). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.11.2024 умови проживання сім`ї [PERSON] задовільні, для дитини виділено окрему кімнату з місцем для сну, занять та відпочинку. [PERSON] забезпечений в повному обсязі речима, шкільним приладдям, має ноутбук, одяг та взуття відповідно до потреб та сезону (а.с. 28). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації №01-18/4286 від 19.11.2024, орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини (а.с. 30-33). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійсненні на підставі рішення суду, крім випадків, передбачених ст. 282 СК України. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя. Згідно вимог ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Відповідно до вимог ст. 213 СК України переважне право на усиновлення дитини має громадянин України у сім`ї якого виховується дитина, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. У відповідності до ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріально. Частинами 1, 4 статті 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, яка ратифікована Україною та відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 230 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. У рішенні про усиновлення суд змінює відомості про місце народження та дату народження дитини, якщо це відповідає її інтересам. Відповідно ч. 2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). Суд, задовольняючи вимоги стосовно усиновлення дитини, враховує перш за все, той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Суд виходить з фактичних інтересів дитини та розумінь нормального виховання, докази, надані заявником, підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в гідній сім`ї, яка забезпечить їй гідний рівень життя, моральний та духовний розвиток. За таких обставин, зважаючи на найкращі інтереси дитини та можливість заявника у повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини, виховувати в атмосфері щастя, любові і розуміння, надавати підтримку, належний рівень життя, освіту, піклуватись про дитину, а також беручи до уваги бажання сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та можливість її задоволення.

Outcome: approved