Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володінняня. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/5528/20 від 17.11.2020 року було визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] від 28.11.2019 року, між позивачем, [PERSON] (дарувальник), та відповідачем, [PERSON] (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951. Після набрання судовим рішенням законної сили і отримання його позивачем, було подано заяву до державного реєстратора про державну реєстрацію 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленком A.B. 07.07.2021 року за № 59145157 було відмовлено у державній реєстрації вищевказаного майна, оскільки заявником надано рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2020 року по справі № 205/5528/20, у резолютивній частині разом із визнанням недійсним договору дарування одночасно не визнано, змінено чи припинено цим рішенням речові права, вищевказані обставини унеможливлюють проведення державної реєстрації. Позивач змушена була звернутися до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська та просити суд скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору дарування та скасувати запис про право власності/довірчої власності: 34371187, вчинений 28.11.2019 року на підставі договору дарування. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/11553/20 від 23.09.2022 року у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про скасування реєстрації права власності на майно відмовлено в повному обсязі у зв`язку з відсутністю в суду правових підстав для задоволення позову. Нерухоме майно, що знаходиться за вказаною адресою є приватною власністю позивача, що підтверджується заочним вішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №205/5528/20 від 17.11.2020 року. Незаконне володіння відповідачем об`єктом приватної власності позивача порушує його права, не дозволяє в повній мірі розпоряджатись вказаним об`єктом, вирішувати питання про подальше користування ним тощо. Просить витребувати \~ \~ \~ \~з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. Ухвалою суду від 19.01.2023 року накладено арешт на 1/2 частини квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1374559512101), право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951. Заборонено державним реєстраторам, будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1374559512101), право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951. Ухвалою суду від 27.02.2023 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні, починаючи з підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.06.2023 року витребувано з Ленінського районного суду міста Дніпропетровська належним чином завірену копію заочного рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська №205/5528/20 від 17.11.2020 р. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталії Дем`янівни (49000, м.Дніпро, вул.Воскресенська, б.4-А к.1), належним чином завірені копії документів на підставі яких нею посвідчувався договір дарування частини квартири [ADDRESS] від 28.11.2019 р., між позивачем, [PERSON] (дарувальник), та відповідачем, [PERSON] (обдарована), реєстровий номер №2-951, а саме: правовстановлюючого документа позивача на частину квартири [ADDRESS] , зареєстрованого в БТІ, Державному реєстрі речових прав (Свідоцтво про право власності, договір купівлі-продажу, договір дарування, свідоцтво про право на спадщину, інші документи, разом з витягом про реєстрацію права власності); технічного паспорту на житло, експертної оцінки нерухомості; договір дарування від 28.11.2019 р. Ухвалою суду від 07.09.2023 року призначено у даній цивільній справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Копиловій Вірі Миколаївні та провадження зупинено до закінчення експертного дослідження та отримання судом експертного висновку. Ухвалою суду від 28.05.2024 року поновлено провадження у даній справі. Ухвалою суду від 30.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Горової К.П., Киричок Г.О., яка діє на підставі ордеру, надав суду клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника, на підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та повернути позивачу переплачений судовий збір, з урахуванням ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, відповідно до висновку №7/24 від 03.05.2024 року оціночно-будівельної експертизи за визначення ринкової вартості 1/2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , стягнути судовий збір за подання позивачем заяви про забезпечення позву в розмірі 536,80 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 5301,00 грн., проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Чудновський А.О., надав суду заяву про розгляд справи згідно вимог законодавства та без аудіо та відео фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2020 р. №205/5528/20, визнано недійсним договір дарування частини квартири [ADDRESS] від 28 листопада 2019 року, укладений між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталією Дем`янівною, реєстровий № 951. Стягнуто з [PERSON] (РНОККП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 копійок). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2022 р. №205/11553/21, у задоволені позову\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про скасування реєстрації права власності на майно\~\~відмовлено в повному обсязі. Судові витрати по справі покладено на позивача по справі (а.с.9-11). Згідно довідки від 12.12.2022 р. КНП «Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги №6» ДМР, [PERSON] з 2016 р. знаходиться під наглядом у сімейного лікаря, немобільна, хвора паліативно (а.с.18). 17.09.1998 р. видано дублікат договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. зареєстровано в реєстрі за №925, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] частину квартири [ADDRESS] (а.с.93). Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №99858707 від 10.10.2017 р., власником частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. є [PERSON] , на підставі договору дарування, реєстровий номер 1710, виданого 10.10.2017 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. (а.с.72-73). Представником позивача надано суду копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 18.09.2018 на замовлення [PERSON] (а.с.74-78). 24.07.2023р. на виконання ухвали суду від 26.06.2023 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. до суду надано належним чином завірені копії документів за якими посвідчувався договір дарування частки квартири [ADDRESS] . За умовами договору дарування технічний паспорт на житло не витребувався (а.с.91-96). Згідно копії договору дарування частини квартири від 28.11.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., №951, [PERSON] дарувальник безоплатно передала у власність [PERSON] обдарованій частину квартири [ADDRESS] (а.с.92). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №190013595 від 25.11.2019 р., власником частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі дублікату договору дарування від 17.09.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. зареєстровано в реєстрі за №925 (а.с.94). Згідно звіту про оцінку майна від 26.11.2019 р. оцінювача ТОВ «НІК-Експерт» Петречко А.М., ринкова вартість квартири [ADDRESS] 446500,00 грн. Вартість об`єкту оцінки, власником якої є горова К.П. частини становить 223250,00 грн. (а.с.95). Згідно висновку №7/24 судової оціночно-будівельної експертизи ФОП судового експерта Копилової В.М., від 03.05.2024 р., ринкова вартість 1/2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , з врахуванням місця розташування, та забезпеченням систем благоустрою (електропостачання, опалення, водопроводу та каналізації), на 03.05.2024 року (дата складання висновку) становить 294 208 (двісті дев`яносго чотири тисячі двісті вісім) гривень, 00 копійок, без врахування ПДВ. (за курсом 395345 грн. за 1 дол. США по НБУ, на 03.05.2024 р. на дату оцінки) (а.с.107-131). Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст.388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) юридично - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.07.2020 року в справі №752/13695/18, провадження № 61-6415св19). Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Також відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (п.п.84,85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц, провадження № 14-93цс20). У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст.387,388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст.ст.387,388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16, провадження № 14-208цс18). Таким чином, власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Також не є належним способом захисту права або інтересу позивача вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки воно вичерпує свою дію в момент цієї реєстрації. Вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про передачу майна у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди. Враховуючи наведені положення законодавства та фактичні обставини справи, визнання недійсним з моменту укладення договору дарування від 28.11.2019 року належних позивачці 1/2 частину квартири [ADDRESS] , позивачкою обрано належний спосіб захисту свого порушеного права шляхом пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із незаконного володіння [PERSON] , яким було подаровано [PERSON] частину спірної квартири за укладеним пізніше договором дарування від 28.11.2019 року. В зв`язку з цим, позовні вимоги слід задовольнити та витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що згідно позовної заяви в остаточній редакції, позивачка просила витребувати у відповідачів із незаконного володіння 1/2 частину квартири [ADDRESS] , вартістю 294208,00 грн. Згідно квитанції №43 від 16.01.2023 р. позивачкою за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 13420,00 грн. та квитанції №44 від 16.01.2023 р. позивачкою сплачено судовий збір за подачу заяву про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 2942 грн. 08 коп. та 536,80 грн., а всього 3478,88 грн. Щодо заяви позивача в частині повернення зайво сплаченої позивачем суми судового збору судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі\~зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно ч.2\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду із позовом було сплачено судовий збір у розмірі 13420,00 грн., в той час як вартість спірної квартири становить 294208,00 грн., при цьому позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 2942 грн. 08 коп, тому з урахуванням положення\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», заява позивача про повернення надміру сплаченої суми судового збору у розмірі 10477,92 гривень підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. З приводу відшкодування витрат на проведення експертизи, суд виходить з того, що позивачем з метою документального підтвердження фактично понесених витрат надано копію товарного чеку №8 від 14.02.2024 р., за яким вартість проведеної судової оціночно-будівельної експертизи склала 5301,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved