Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті сина, громадянина України, [PERSON] , [INFO] , місце народження, м. Гірник Селидове Донецької області, ІПН: [NUMBER] , який загинув [INFO] в районі н.п. Первомайське Покровського району Донецької області. Заява обґрунтована тим, що заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] , якого було призвано до лав ЗСУ під час мобілізації. Заявник отримала від [INFO] сповіщення сім`ї (близькихродичів0 зниклого безвісти № ПР/6432 від 20 травня 2024 року про те, що її син старший солдат військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 13 травня 2024 року під час штурмових дій противником поблизу н.п. Первомайське Покровського району Донецької області (повідомлення військової частини [NUMBER] від 16 травня 2024 року № 1287/1105). Згодом заявниця отримала витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] «про результати службового розслідування № 1105 від 02 червня 2024 року, у якому в п.п.1,2 вказано: службове розслідування вважати завершеним; вважати дійсним факт безвісти зникнення [INFO] старшого солдата [PERSON] , командира відділення - командира машини 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] . 21 травня 2024 року заявницею була подана заява до Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області про зникнення безвісті сина [PERSON] під час виконання бойового завдання на території н.п. Первомайське Покровського району Донецької області - [INFO] . За вказаною заявою Білоцерківським РУП ГУНП зареєстровано кримінальне провадження Ґ№ 12024111030001904 за ч.1 ст. 115 КК України. Всередині літа 2024 року заявниця по телефону поспілкувалася з побратимом сина [PERSON] , [INFO] , який був свідком загибелі сина та повідомив, що [PERSON] загинув [INFO] близько 19 години в районі н.п. Первомайське Покровського району Донецької області під час мінометного обстрілу та штурмових дій, які проводив противник. За повідомленням [PERSON] , [PERSON] був уражений осколками ворожої міни в область шиї та голови. Надати першу медичну допомогу не було можливості через ворожі штурмові дії. Коли [PERSON] з двома побратимами підповзли до [PERSON] , то тіло останнього було холодним. [PERSON] особисто закрив очі [PERSON] та накрив тіло тканиною. Евакуацію тіла [PERSON] неможливо було провести, через те, що було багато вбитих та поранених, а евакуаційні машини були розбиті. Також загинув ще один побратим, який підповзав з [PERSON] до тіла [PERSON] . Тіло [PERSON] було залишено на полі бою, і дана позиція була зайнята противником. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 13 листопада 2024 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 02 грудня 2024 року. Вказаною ухвалою залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. 25 листопада 2024 року на адресу суду від представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України надійшло письмове пояснення, згідно з яким останній просив відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. Пояснення обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт смерті Матеріали службового розслідування не містять достовірних даних про смерть старшого солдата [PERSON] в конкретний час і за конкретних обставин, так як згідно матеріалів службового розслідування 13 травня 2024 року приблизно о 18 годині 05 хвилин - 05 годин 00 хвилин, під час штурмових дій противником в районі н.п. Первомайське Донецької області був втрачений зв`язок з старшим солдатом [PERSON] . Відповдіно до усталеної практики Верховного Суду викладеної у постановах від 28 лютого 20224 року у справі № 506/358/22 та від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи. В судовому засіданні 01 грудня 2024 року заявник та її представник підтримали свою заяву та просили суд її задоволити з підстав, викладених у останній. В судовому засіданні 01 грудня 2024 року представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України просив суд відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту смерті з підстав, викладених у поясненні. В судовому засіданні 01 грудня лютого 2024 року судом задоволено заяву про виклик свідка [PERSON] . Допитаний 06 грудня 2024 року в якості свідка [PERSON] показав суду, що 13 травня 2024 року він в складі військової частини [NUMBER] перебував на позиції поблизу населеного пункту Первомайське Донецької області, на яку відбувався штурм російськими військами [PERSON] кинув гранату, але отримав осколкове поранення в голову та шию. Він з побратимами затягнули [PERSON] у бліндаж. [PERSON] перевірив пульс і дихання та сказав, що [PERSON] мертвий. Він доповів на контрольно-спостережний пункт, що у них один двохсотих та два трьохсотих. В подальшому вони відійшли з позиції, а тіло [PERSON] залишили у бліндажі. Він особисто пояснень керівництву в ході службового розслідування не надавав [PERSON] настала близько 17-18 години. 04 грудня 2024 року на адресу суду від заявника надійшла заява про виклик свідків в порядку ст. 91 ЦПК України. В судовому засіданні 06 грудня 2024 року заявник та її представник підтримали дану заяву, представник заінтересовано особи не заперечив проти її задоволення. Суд протокольно відмовив задоволенні заяви про виклик свідків у зв`язку з тим, що вона в порушення ч.3 ст. 91 ЦПК України, надійшла на адресу суду після початку першого судового засідання, пояснень осіб та дослідження доказів у справі. Разом з цим зі змісту вказаної заяви не вбачається те, які обставини свідки мають свідки можуть надати свідчення, не ставиться питання про поновлення пропущеного строку з обґрунтуванням об`єктивних причин його пропуску. В даній заяві ставиться питання про допит свідка [PERSON] в режимі відеоконференції з приміщення Подільського міськрайонного суду Одеської області, якого не існує в мережі судів України, так як у місті Подільськ Одеської області функціонує Котовський міськрайонний суд Одеської області. В судове засідання представник заінтересованої особи - Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення судового розгляду не подав, правом на подачу пояснення не скористався. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Витягом з наказу № 66 від 05 березня 2024 року командира військової частини [NUMBER] , старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації [PERSON] призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти 20 травня 2024 року [INFO] на адресу заявниці направлено сповіщення сім`ї (близьких родичів_ зниклого безвісти сина - старшого солдата [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 13 травня 2024 року під час штурмових дій противником поблизу н.п. Первомайське Покровського району Донецької області (повідомлення військової частини [NUMBER] від 16 травня 2024 року № 1287/1105). Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 1105 від 02 червня 2024 року, завершено службове розслідування та вирішено вважати дійсним факт безвісти зникнення 13 травня 2024 року старшого солдата [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти, 13 травня 2024 року, приблизно о 18 годині 05 хвилин - 05 годин 00 хвилин, під час штурмових дій противником ПВідд «Старий» в районі н.п. Первомайське Донецької області був втрачений зв`язок з старшим солдатом [PERSON] , командиром відділення - командиром машини 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти. У проміжок часу з 13 травня 2024 року по 23 травня 2024 року здійснювалися спроби проведення пошукових заходів, які були не успішні у зв`язку з великою інтенсивністю бойових дій в районі ймовірного перебування старшого солдата [PERSON] . 22 травня 2024 року Білоцерківським районним управлінням поліції ГУНП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження № 12024111030001904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Згідно даного провадження 21 травня 2024 року надійшла заява [PERSON] , про те, що її син [PERSON] , [INFO] , який з 01.03.2024 року є військовослужбовцем ЗСУ, військові частини [NUMBER] , перебуваючи під час виконання бойового завдання на території н,п Первомайське Покровського району Донецької області, перестав виходити на зв`язок 13.05.2024 та зник безвісти. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 9 частини першої статті 315 ЦПК України Пунктом 9 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 9 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть. Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України) Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Аналіз змісту заяви [PERSON] свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її сина [PERSON] (військовослужбовця) у певний час і під час виконання бойового завдання, з метою державної реєстрації смерті особи в даному поряду. Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що її син [PERSON] загинув під час бойових дій, що підтверджується актом службового розслідування за фактом зникнення безвісти від 31 травня 2024 року. Натомість, згідно даного акту 13 травня 2024 року, приблизно о 18 годині 05 хвилин - 05 годин 00 хвилин, під час штурмових дій противником ПВідд «Старий» в районі н.п. Первомайське Донецької області був втрачений зв`язок з старшим солдатом [PERSON] , командиром відділення - командиром машини 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти. У проміжок часу з 13 травня 2024 року по 23 травня 2024 року здійснювалися спроби проведення пошукових заходів, які були не успішні у зв`язку з великою інтенсивністю бойових дій в районі ймовірного перебування старшого солдата [PERSON] . Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її сина [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - 13 травня 2024 року за пунктом 9 частини першої статті 315 ЦПК України немає. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] щодо настання смерті сина заявниці [PERSON] 13 травня 2024 року, так як факт смерті особи не може ґрунтуватися виключно на показах свідків, а інші документальні докази в своїй сукупності, не дають безумовних підстав для ухвалення рішення, яким стверджується факт смерті [PERSON] . Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть її сина [PERSON] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22. На підставі викладеного та ст. ст. 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315-317, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed