Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із згаданим позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №200529333 від 14.05.2016 у сумі 42\~236 грн 86 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 14.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200529333 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в сумі 10 895 грн 76 грн, з встановленим строком користування з 14.05.2016 по 14.06.2017, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений Кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку №1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладення договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлення права вимоги. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 23.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 27 671 грн 71 коп., з яких: 9 274 грн 10 коп. - заборгованість за кредитом; 18\~397 грн 61 коп. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. Заборгованість відповідача за кредитним договором №200529333 від 14.05.2016 становить 27 671 грн 71 коп. Сума збитків з урахуванням 3% річних 2 493 грн 54 коп. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 12 071 грн 61 коп. Які розраховані позивачем з посиланням на ч. 2 ст.625 ЦК України. Разом заборгованість становить 42 236 грн 86 коп. У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивач звертається до суду з вказаним позовом. Зважаючи на укладений кредитний договір та укладений договір факторингу в 2020 році, наявність судового спору щодо передачі оригіналів документів по кредитним справам, позивачем заявлено клопотання перед судом про поновлення строку позовної давності щодо заявлених вимог. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Першиним С.М. подано відзив на позовну заяву, в якому він прохає застосувати до усіх грошових вимог ТОВ «Діджи Фінанс» позовну давність тривалістю три роки та відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволенні позовних вимог. Згідно із\~ч.5 ст.279 ЦПК України\~судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши приєднані до справи матеріали, суд дійшов наступних висновків. 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено договір у формі заяви (оферти) №200529333 про надання кредиту, найменування продукту: кредит готівкою персональний, рахунок клієнта: 29090532852301, сума кредиту: 10 895 грн 76 коп., строк кредиту: 396 днів, з 14.05.2016 по 14.06.2017, розмір процентної ставки за кредитом: 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2,5% починаючи з 7 місяця дії договору, разова комісія за видачу кредиту 0,00 грн, сукупна вартість кредиту: 36,73% річних, щомісячний платіж: 1 005 грн, останній платіж: 1\~002 грн 49 коп., дата платежу: 14 числа кожного місяця, штраф за кожний несвоєчасно сплачений платіж згідно графіку платежів за кредитним договором: перший\~50 грн, другий\~100 грн, третій\~250 грн, четвертий\~500 грн. Умовами договору передбачено, що [PERSON] пропонує банку укласти з нею кредитний договір в рамках якого: надати їй кредит в сумі, що зазначений в графі «Сума кредиту» розділу 2 ОП заяви та в день надання кредиту утримати з суми кредиту разову комісію за видачу кредиту в сумі 0,00 грн, та у випадку якщо у розділі 2 ОП Заяви в полі «Надання довідки про відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором» вказане значення «Так», утримати з суми кредиту плату у розмірі 100 грн за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості за Кредитним договором, та після повного погашення кредитної заборгованості в рамках даного кредитного договору надіслати зазначену довідку на адресу, вказану під час усного звернення до Контакт-Центру Банку, відкрити рахунок (валюта рахунку\~гривня), що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору, номер рахунку зазначений в графі «Рахунок клієнта» розділу 2 ОП заяви, суму кредиту за виключенням утриманих комісій/плат, що зазначені в п. 1.1 заяви перерахувати на рахунок, випустити на її ім`я платіжну картку «Тип картки» Розділу 3 ОП Заяви активація та використання якої буде здійснюватися відповідно до умов договору про картку що будуть діяти в банку на момент її активації, відкрити їй поточний рахунок, що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, для здійснення операцій за рахунком картки, здійснених з використанням Картки номер якого буде доведений до неї в порядку визначеному в умовах по картках. 01.04.2016 відповідачем\~ [PERSON] підписані Анкета № 2803314 в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту: 9 553 грн 74 коп., строк (міс.): 13, мета кредиту: на споживчі потреби, сума додаткових послуг 1\~342 грн 02 коп.); персональні дані позичальника; довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, назва продукту: кредит готівкою персональний, сума кредиту: 10\~895 грн 76 коп., строк: 13 міс., мета кредиту: на споживчі потреби, форма кредиту: видається шляхом перерахування повної суми кредиту на рахунок, відкритий в банку, тип процентної ставки: фіксована, кількість платежів: 13, обсяг щомісячного платежу: 1 005 грн, процентна ставка за кредитом: 0.0001% нараховується на залишок заборгованості за кредитом, комісія за видачу кредиту: 0% нараховується одноразово на загальну початкову суму наданого кредиту, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) 3 506 грн 75 коп., орієнтовна сукупна вартість кредиту (в процентному значенні): 36,73%. Згідно з графіком платежів, підписаним відповідачем [PERSON] основна сума кредиту становить 10 895 грн 76 коп., сума платежів на розрахунковий період\~13 062 грн 49 коп. Також 14.05.2016 між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «М-ЛАЙФ» укладено договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський». 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Михайлівський» відступило, а позивач набув право вимоги Банку до позичальників та/або застоводавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 цього договору, надалі - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. Згідно з Витягом Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №200529333 від 14.05.2016, сума видачі кредиту 10 895 грн 76 коп., сума заборгованості за тілом кредиту 9 274 грн 10 коп., заборгованість за доходами 18\~397 грн 61 коп., загальний залишок заборгованості 27 671 грн 71 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом\~ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст. 12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 ч. 2 ст.19 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ст.79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» . Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості та її розміру подано до суду заяву (оферту) №200529333 від 14.05.2016, анкету № 2803314, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту графік платежів, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», витяг з реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020. В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано. Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачу ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надало у користування кредитні кошти в сумі 10\~895 грн 76 коп. з встановленим строком користування з 14.05.2016 по 14.06.2017. При цьому, за умовами договору ці кошти мали б бути перераховані на відкритий відповідачу рахунок та їй мала б бути видана платіжна картка. Водночас, доказів отримання [PERSON] платіжної картки за умовами кредитування як і доказів перерахування на її рахунок № [NUMBER] обумовленої суми кредиту, позивачем надано не було. Посилаючись на той факт, що розмір заборгованості відповідача підтверджується наданими виписками з особових рахунків, позивачем до позову залучено виписки з рахунків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Однак доказів того, що позичальнику відповідно до умов договору від 14.05.2016 замість рахунку № [NUMBER] відкрито рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , суду не надано. Окрім того, надані товариством виписки сформовані за період з 23.05.2016, а не з часу укладення договору 14.05.2016. У виписках зазначені рахунки [NUMBER] , №22098532852300, № 22085532852302, які не відповідають рахунку вказаному у заяві (оферті). Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору від 14.05.2016, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. Твердження позивача у позовній заяві про те, що вказані виписки з особових рахунків сформовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб після віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних, спростовуються матеріалами, адже надані виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою особою. До того ж, дані у виписці є лише загальними розмірами складових заборгованості, з яких не вбачається порядок її утворення. Згідно з наведеним ТОВ «Діджи Фінанс» у позові розрахунком заборгованості слідує, що станом на 23.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 27\~671 грн 71 коп., з яких: 9\~274 грн 10 коп. - заборгованість за кредитом; 18 397 грн 61 коп. - заборгованість за відсотками. Водночас, детального розрахунку заявленої суми заборгованості, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачкою та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, тобто на підставі яких суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості, позивачем надано не було і без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку. До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 у справі №334/1746/15-ц, від 01.02.2023 у справі №199/7014/20. Таким чином, єдиним документом, де зазначений розмір кредитної заборгованості, є Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, в якому зазначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 200529333 від 14.05.2016, сума заборгованості за тілом кредиту становить 9\~274 грн 10 коп., заборгованість за доходами 18\~397 грн 61 коп., загальний залишок заборгованості 27\~671 грн 71 коп. Проте, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки складений ТОВ «Діджи Фінанс», без підписів ПАТ «Банк Михайлівський» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є одностороннім та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за кредитним договором. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа. До того ж, реєстр кредитних договорів до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 сам по собі не підтверджує розмір заборгованості, зокрема, яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування було сплачено відповідачкою, а яка частина кредиту сплачена не була з врахуванням щомісячного платежу у межах строку кредитування. При цьому з вказаного витягу не вбачається станом на який час виникла заборгованість, у які періоди здійснювалась оплата, нараховувались відсотки та у якому розмірі, а отже встановити чи відповідають здійснені нарахування умовам укладеного з відповідачем договору встановити не можливо. Позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності Аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів та наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14.05.2016 в заявленому позивачем розмірі, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають. З огляду на недоведеність позивачем наявності заборгованості за кредитом, вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання суд також відхиляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, суд зазначає, що застосування позовної давності можливо в разі наявності підстав для задоволення позову. Так, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходячи з вимог\~ст.141 ЦПК України, залишає понесені витрати за позивачем, з огляду на відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed