Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] 12.08.2024 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що в 2009 році вона одружилася із [PERSON] . Від спільного подружнього проживання у них в шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У 2014 році шлюб розірвали, вона змінила прізвище, після розірвання шлюбу її колишній чоловік і батько дочки дитиною не цікавиться, виїхав на постійне місце проживання у російську федерацію. Аліменти на утримання дитини не сплачує, самоусунувся від виховання їх спільної дочки, його не цікавить фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Дочка вже не пам`ятає коли останній раз бачила свого батька та як він виглядає. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки [PERSON] , [INFO] .. Враховуючи зазначене, вона звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої дочки. Ухвалою суду від 16.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 06.11.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не явився, через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подали до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та рішення про затвердження висновку, просили розглянути позов без участі їх представника, та врахувати висновок органу опіки та піклування (а.с.28,29). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за відсутності учасників справи, а також на підставі вимог ст.281 ЦПК України зі згоди позивачки провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Як вбачається із повторно виданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2019 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12.03.2014 укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження [PERSON] з 29.11.2023 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання [PERSON] , проте є заборгованість по сплаті аліментів (а.с.12,13). Згідно тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні [PERSON] , як громадянин росії, за посвідкою зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.7). З наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.11.2024 громадянин [PERSON] виїхав у російську федерацію 07.01.2020. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] (позивачка) 31.08.2019 зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Орган опіки та піклування Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком від 23.09.2024 та Рішенням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.10.2024, долученими до матеріалів справи (а.с.28,30). У відповідності до ст.164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини. Оскільки згідно з чинним законодавством України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Судом під час розгляду справи у суді не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, на сьогодні при обставинах, які склалися є можливість батька спілкуватися з дочкою шляхом відозв`язку, проте встановлено згідно доказів, що з боку відповідача відсутній інтерес до малолітньої дочки, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір, але вона не ставить питання про стягнення такого з відповідача, тому суд залишає судовий збір за позивачкою.

Outcome: approved