Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач з 19 вересня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2012 року було розірвано. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2012 року було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини,із сином не спілкується, це цікавиться його інтересами та життєвими потребами, долею дитини не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, у зв`язку з чим враховуючи інтереси дитини та надання відповідачем нотаріально посвідченої заяви про те, що він не заперечує проти усиновлення його сина цивільним чоловіком позивача [PERSON] та позбавлення його батьківських прав, позивач звернулась до суду з даним позовом. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач у підготовче судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, але матеріали справи містять надану ним та посвідчену 22 травня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчуром С.М. заяву, в якій він, зокрема зазначає, що з позовною заявою та в подальшому з рішенням суду про позбавлення його батьківських прав на дитину - [PERSON] , [INFO] , згоден та просить проводити судове слухання без його присутності. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явилась, але також надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Разом з тим, просила суд долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд уважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих заяв, зазначивши наступне. Так, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою дитиною [PERSON] - позивача у справі та [PERSON] - відповідача у справі. Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2012 року з відповідача та користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно наданої відповідачем та посвідченої 22 травня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчуром С.М. заяви, відповідач, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею надав згоду на усиновлення [PERSON] , [INFO] , його сина - [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням йому прізвища «[PERSON] » та по батькові « [PERSON] », а також цією заявою повідомив, що він зпозовною заявою та в подальшому з рішенням суду про позбавлення його батьківських прав на дитину - [PERSON] , [INFO] , згоден та просить проводити судове слухання без його присутності. Згідно наданого виконкомом Саксаганської районної у місті ради висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав за вих. №10/02.2.01-18-5827 від 29.11.2024 року, виконком вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача та уважає, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам його дитини, порушує права останнього, що гарантовані міжнародним та національним законодавством, позаяк батько не проявляє батьківської турботи щодо виховання сина, не цікавиться його здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання, а відтак свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та, при цьому, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та відповідатимуть інтересам дитини на проживання у гармонійному та сприятливому для неї середовищі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141, 142 ЦПК України та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved