Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] через представника адвоката Бордунову Н.О. звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . З 2016 року спільне проживання відповідача та позивача припинено та останній забрав сина, якому на той час було 2 роки, на виховання та переїхав у місто Київ, де влаштувався на роботу, винайняв житло та почав самостійно виховувати сина, так як відповідач фактично не була зацікавлена ні у створенні сім`ї, ні у вихованні дитини. Розпорядженням Подільської районної в м. Києві адміністрації №374 від 22 травня 2023 року місцем проживання [PERSON] , [INFO] визначено з батьком [PERSON] , враховуючи факт самостійного виховання дитини. Протягом тривалого часу, а саме майже 8 років відповідач як мати не цікавиться інтересами дитини, не займається його вихованням, не проявляє інтересу до дитини, матеріально не утримує, спілкування між нею та дитиною відсутнє, дитина позбавлена материнської любові, ласки, опіки та піклування. Фактично вона самоусунулася від виховання сина. З огляду на вказане, позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] та стягувати з неї аліменти на його\~утримання у\~частці від\~її доходу,\~а саме:у розмірі 1/4 частини. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції та його представник у письмових поясненнях підтримали позов у повному обсязі, просили задовольнити. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач додатково вказав, що за період спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON] , він придбав для проживання їх сім`ї будинок, що знаходиться в Житомирській області. Інші діти відповідача та їх спільний син проживали в цьому будинку, а він працював у м. Київ, утримував сім`ю, періодично приїжджав. Проте [PERSON] у певний період часу почала витрачати гроші, які він залишав, на алкоголь, прогулювала їх, діти були голодні, холодні, брудні. У 2016 році сусіди в телефонній розмові повідомили йому, що [PERSON] на 2 доби залишила самих, за ними наглядали сусіди. Він приїхав, доглянув усіх дітей та на певний період забрав їх в м. Київ. Для того, щоб забрати спільного з відповідачем сина проживати до себе в м. Київ, звертався до сільської ради, дитині у той час було 2 роки. Після цього ще певний період часу допомагав відповідачу грішми, але вона їх витрачала не на дітей. Фактично з жовтня 2016 року син проживає з ним, він його самостійно виховує, утримує, допомагає. Живуть лише вдвох. Дитина маму не пам`ятає, не хоче з нею спілкуватися. Відповідач за увесь час з 2016 року зателефонувала лише один раз, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, говорила, що хоче забрати дитину. Проте жодних дій не вчиняла. Він навмисно не змінює номер телефона, якому вже 22 роки, для того, щоб вона мала можливість телефонувати. Відповідач жодного разу не [PERSON] сина з днем народження, ні зі святами, жодного разу не цікавилася його справами, здоров`ям. Представник позивача адвокат Бордунова Н.О. в письмових поясненнях додатково вказала, що відповідач по справі як мати відсутня в житті дитини, а перешкод щодо участі у вихованні дитини у відповідача не було, дитину від неї не переховували, вона мала вільний безперешкодний доступ до сина, обмежень у спілкуванні у неї не було, так само як і не було обмежень щодо матеріальної участі. Пасивна участь матері в житті сина свідчить про відсутність емоційного зв`язку з ним, що є результатом тривалої відсутності любові та піклування про дитину. Дитина тривалий час проживає лише з батьком, який створив для сина стабільне, врівноважене, позитивне середовище. Дитина висловлює особисте чітке, обґрунтоване, не спонтанне і доросле міркування, яке не нав`язано зовнішніми факторами та вмовляннями з боку батька, стосовно участі матері, відповідача по справі, і визначає, що вона не заперечує проти такого позбавлення. Даний позов не зумовлений тимчасовими непорозуміння між батьками, не пов`язаний з ухиленням від мобілізації, а спрямований виключно на дотримання та забезпечення прав та інтересів дитини щодо зростання у сімейній атмосфері, з забезпеченням всіх вікових потреб дитини та забезпеченні стабільного, прогнозованого майбутнього, що переважає над інтересами батьків. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Повістки на 12 серпня 2024 року, 12 вересня 2024 року, 08 жовтня 2024 року, 24 жовтня 2024 року, 05 грудня 2024 року повернулися до суду з відміткою Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (арк.спр.97-98, 124-125, 126-127, 166-167, 208-209), повістки на 10 липня 2024 року, 14 листопада 2024 року отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.50, 172, 189). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Подільська районна в м. Києві державна адміністрація (як орган опіки та піклування) не забезпечила явку в судове засідання свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 12 вересня 2024 року подала до суду заяву про проведення засідання, яке призначене на 10 годину 00 хвилин 12 вересня 2024 року без участі представника, інших заяв чи клопотань не подавала (арк.спр.108 (зворот)). Заслуханий в судовому засіданні в режимі відеоконференції малолітній [PERSON] розповів про те, що проживає удвох з татом в м. Києві, відвідує школу, займається футболом у футбольному клубі. Із занять його завжди забирає тато, він його дуже любить. Він разом з татом займаються домашніми справами, разом проводять дозвілля, готують їжу, тато водить його до лікаря, завжди відвідує змагання, в яких він бере участь, допомагає йому. Свою маму востаннє бачив приблизно тоді, коли йому було 3 роки. Він її не пам`ятає, не знає, як вона виглядає. Мама ніколи йому не телефонує, не вітає зі святами, не відвідує його змагання. Йому не відомо, де знаходиться мама, він не хоче з нею спілкуватися. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2024 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк.спр.38). 10 липня 2024 року оголошено перерву в підготовчому засіданні, у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів. 12 серпня 2024 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті (арк.спр.113-114). 08 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 24 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якої відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 18 жовтня 2017 року Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (арк.спр.12). Відповідно до характеристики Спеціалізованої школи №3 Подільського району міста Києва встановлено, що [PERSON] навчається в закладі з 2021 року, зарекомендував себе як здібна та розумна дитина, має достатній рівень навчальних досягнень, бере активну участь у житті класу та школи в цілому, має лідерські здібності. За час навчання сина, [PERSON] приймає активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, цікавиться життям дитини, регулярно відвідує батьківські зустрічі та забезпечує відвідування [PERSON] всіх екскурсій та забезпечує належний рівень навчання дитини. Однак мати [PERSON] за час навчання сина, жодного разу не виходила на зв`язок з класним керівником та з вчителями-предметниками, навчанням дитини не цікавилась (арк.спр.13). Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 04 вересня 2019 року [PERSON] попереджена про необхідність змінити ставлення до\~виховання дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Малолітніх дітей\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~відібрано у\~ [PERSON] \~та передано\~Старосинявській районній\~державній адміністрації,\~як органу\~опіки та\~піклування(арк.спр.20-23, 91-94). Згідно з постановами Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 року та 11 червня 2019 року [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] \~та [PERSON] (арк.спр.24-26, 89-90). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 серпня 2024 року наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк.спр.108-109, 169-170). Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, тривалий час проживають в одному будинку, між ними добросусідські відносини, при цьому свідок [PERSON] на одному поверсі, а свідок [PERSON] на прохання позивача допомагає його сину з виконанням домашніх завдань. Свідки вказали на те, що їм достеменно відомо про самостійне виховання позивачем дитини, який є хорошим та відповідальним батьком. Він займається сином, виховує, лікує його, готує, пере. Все це робить самостійно, проживають удвох із сином. Матері дитини вони ніколи не бачили, про неї не чули, хлопчик її не пам`ятає. Свідок [PERSON] також вказала, що на її запитання [PERSON] не знав, як звати його маму. Така інформація відома свідкам особисто, оскільки позивач із сином живуть, як вони висловлювалися, «у них на очах», а також від останніх. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Частинами другою, третьою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в\~обґрунтування своїх\~вимог вказав,\~що підставою\~для позбавлення\~батьківських прав\~відповідача є\~ ухилення її\~від виховання та забезпечення свого сина. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.. Досліджені судом письмові докази, зокрема характеристика Спеціалізованої\~школи №3\~Подільського району\~міста Києва та показання свідків [PERSON] та [PERSON] , у своїй сукупності в достатній мірі\~підтверджують доводи позивача про те, що відповідач свідомо добровільно самоусунулася від виконання своїх батьківських прав, понад 8 років не проявляла інтересу до дитини, не відвідувала його ні за місцем проживання, навчання, занять спортом, не супроводжувала дитину до лікаря, не відвідувала змагання з участю дитини, не підтримувала з нею будь-який зв`язок, не спілкувалася, не цікавилася життям сина, що свідчить про її свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини [PERSON] .. Жодних доказів на спростування цих обставин відповідач не надала. Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення\~відповідача батьківських прав, який суд вважає достатньо обґрунтованим. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені судом фактичні обставини у справі, які підтвердженні дослідженими судом доказами, суд вважає, що позивач довів обставину свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність визначених статтею 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає таке. В силу вимог частин другої та третьої статті 166 СК України,\~особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). У\~Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~визначено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд бере до уваги, що відповідач як мати зобов`язана його утримувати. На даний\~час неповнолітній\~ [PERSON] \~проживає разом\~із батьком\~в м.\~Києві.\~Позивач \~працює,\~що підтвердженоДоговором від 01 вересня 2023 року №8 про надання послуг по прибиранню прибудинкової території будинку та місць загального користування у будинку за адресою: [ADDRESS] , укладеним між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Верстат-7» (арк.спр.14-16). Відповідно до Акта прийому наданих послуг до договору №8 надання послуг по прибиранню від 01 вересня 2023 року станом на 01 грудня 2023 року, 28 грудня 2023 року, винагородою [PERSON] є 4000 гривень 85 копійок (арк.спр.17); відповідно до Акта прийому наданих послуг до договору №8 надання послуг по прибиранню від 01 вересня 2023 року станом на 01 лютого 2024 року, винагородою [PERSON] є 5007 гривень 10 копійок (арк.спр.19). Відомості щодо доходу (заробітку) відповідача, її матеріального, сімейного стану, стану здоров`я у матеріалах справи відсутні, оскільки такі докази сторонами не долучені. Виходячи із наявних у справі доказів, суд вважає, що стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі визначеному позивачем, відповідає вимогам закону, інтересам дитини та не порушує прав відповідача. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved