Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить: 1) витребувати у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 у власність держави шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за власником - державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349; 2) стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 4 026 грн на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Позовна заява мотивована тим, що з ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 року у справі № 953/4661/23 Головному управлінню стало відомо про наявність порушеного права держави у зв`язку з подвійною приватизацією громадянами земельних ділянок та порушення норм статей 116, 121 Земельного кодексу України. Так, 11 квітня 2019 року до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява [PERSON] від 10.04.2019, який діяв за довіреністю ННО028209 № 3841 від 21.12.2018 року в інтересах [PERSON] , в якій викладено прохання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349, із земель запасу, державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області та надати земельну ділянку у власність. При цьому, заявником вказано, що право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ст. 121 Земельного кодексу України [PERSON] не використав. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області після розгляду заяви від 10.04.2019 року прийнято наказ від 17.04.2019 № 3024-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349, яка розташована за межами населених пунктів на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області та передано вказану земельну ділянку у власність [PERSON] . Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області Бондар Марією Василівною 26.04.2019 року, номер відомостей про речове право: 31426438, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1823245063235. У подальшому, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу, серія та номер: 1641, виданий 13.08.2019, на користь [PERSON] . Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 за [PERSON] зареєстровано 13.08.2019, приватним нотаріусом Шевцовим Сергієм Олександровичем, номер відомостей про речове право: 32795863. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було встановлено, що [PERSON] , попередньо вже реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.11.2018 № 8597-СГ, яким було надано йому у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 6321885500:04:000:0332, площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером 6321885500:04:000:0332 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Балух Наталією Вікторівною, 07.12.2018 року, номер відомостей про речове право:29350816, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1716526963218, яку [PERSON] відчужив за договором купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер р. № 2287, виданого 19.12.2018 року на користь [PERSON] , номер відомостей про речове право:29548519. Таким чином, [PERSON] було двічі отримано земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що становить порушення статей 116 та 121 Земельной кодексу України. Позивач зазначає, що органи, які відповідно до повноважень, визначених статтею 12 Земельного кодексу України, здійснюють розпорядження земельними ділянкам: державної або комунальної власності, не наділені повноваженнями здійснювати перевірку достовірності поданої заявником інформації та документів, та мають здійснювати розгляд клопотань щодо виділення земельних ділянок у власність виключно в межах та у відповідності до вимог, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України У даному випадку витребування спірних земельних ділянок із володіння відповідача на підставі приписів ст. 388 ЦК України здійснюється в зв`язку з порушенням вимог частини четвертої статті 116 ЗКУ при безоплатній передачі спірних земельних ділянок у власність фізичних осіб та, відповідно, у зв`язку з вибуттям спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 з володіння держави у зв`язку з протиправними діями громадянина, який повторно звернувся до Головного управління з метою отримання безоплатно у власність земельної ділянки за одним видом цільового призначення. 04.12.2023 до суду надійшли пояснення представника третьої особи Краснокутської селищної ради Богодухівської селищної ради Харківської області, в яких зазначено, що селищна рада підтримує позовні вимоги ГУ Держгеокадастру у Харківській області щодо витребування земельної ділянки, кадастровий номер 6323583200:02:001:1349 у [PERSON] , так як було двічі отримано земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що є порушенням норм статей Земельного кодексу України. Зазначає, що земельна ділянка кадастровий номер 6323583200:02:001:1349 згідно з п. 24 Розділу Х перехідних положень ЗК України повинна передаватися у комунальну власність Краснкоутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. 05.12.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Панченко О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] не визнають повністю, просять відмовити у задоволенні позову та вирішити питання про розподіл судових витрат. На думку сторони відповідача, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не є належним позивачем у даній справі, так як власником спірної земельної ділянки станом на квітень 2019 року була Держава. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Мінагрополітики та продовольства 29 вересня 2016 року за №333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Згідно з п.24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України органам місцевого самоврядування надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності (вказаний пункт набув законної сили 27 травня 2021 року згідно з Законом України №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин»). Відтак, вважають, що Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області набула право розпорядження землями державної власності, а отже, є належним позивачем в даному випадку. Крім того, сторона відповідача, при розгляді справи просить суд врахувати те, що [PERSON] є добросовісним набувачем майна, а саме: спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349, оскільки набув її на підставі договору купівлі - продажу від 30.08.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та не міг навіть здогадуватися, що з боку позивача були допущені помилки та неналежне виконання своїх обов`язків службовими особами позивача під час розгляду заяви [PERSON] від 10.04.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6323583200:02:001:1349 та передання її у приватну власність вказаній особі. Врахувавши позицію Верховного суду України, представник відповідача вважає, що підставою для витребування майна є встановлення незаконного факту вибуття. Представник відповідача зазначає, що подана 10.04.2019 (вх. Д-4412/0/94-19 від 11.04.2019) заява [PERSON] , як представника [PERSON] , позивачем, відповідно до статей 15-1, 20, 118, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, була розглянута. Реалізуючи свої повноваження, ГУ Держгеокадастру в Харківській області 17 квітня 2019 року прийняв рішення у формі Наказу №3024-СГ, яким передав у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6323583200:02:001:1349. Моментом виникнення у [PERSON] права власності був момент державної реєстрації, тобто, право [PERSON] на спірну ділянку виникло у спосіб, встановлений законом, що свідчить про наявність волі власника на вибуття земельної ділянки з його володіння. 30.08.2023 року [PERSON] продав належну йому ділянку відповідачу - [PERSON] , тобто, останній набув право на земельну ділянку на підставі правочину зареєстрованого в реєстрі за № 1641, а інформація про право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] була внесена до Державного реєстру за номером 32795863. Усі вимоги закону [PERSON] були дотримані, право володіння спірною земельною ділянкою у нього виникло на законних підставах. Наведене свідчить про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки кадастровий номер 6323583200:02:001:1349. На думку представника відповідача, не заслуговують на увагу доводи позивача, що нормами чинного у 2019 році законодавства позивача не наділено було функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Крім того, станом на 17.04.2019 позивач мав доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, так і до Державного земельного кадастру, та міг отримати інформацію, щодо того, чи було реалізовано право третьою особою на отримання земельної ділянки площею 2,00 га. для особистого селянського господарства. Проте, позивач цього не зробив. Зауважує, що [PERSON] набув права на земельну ділянку у встановлений законом спосіб, усі вимоги закону щодо форми угоди купівлі-продажу, її посвідчення, були дотримані. На момент укладання угоди купівлі-продажу, право продавця [PERSON] було зареєстровано у встановленому законом порядку і на той час держава визнавала право, яке було зареєстроване за продавцем. Жодних обтяжень чи обмежень майно не мало. [PERSON] перед укладанням угоди перевірив підстави набуття продавцем права власності і жодних сумнівів такі підстави не викликали, також наявність законних підстав була перевірена нотаріусом, у якого також не виникло сумнівів щодо права [PERSON] на земельну ділянку. Все це свідчить про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем і його право на земельну ділянку також підлягає захисту тому, що виникло на законних підставах. Також представник відповідача, просить врахувати, що у їхньому випадку відповідач є добросовісним набувачем, який придбав нерухоме майно на відплатній основі, в подальшому відкрито та вільно володіє з 30.08.2019 року зазначеним майном. Крім того, відповідач є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, тому що він не міг знати про наявність перешкод для вчинення правочину щодо відчуження майна і такі перешкоди станом на день вчинення оспорюваного правочину були відсутні, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. У своєму відзиві представник відповідача просить у разі якщо суд дійде висновку, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області є належним позивачем у даній справі та є підстави для задоволення позову, застосувати строки позовної давності. 20.02.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому зазначено, що право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою. Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким чином, законодавець передбачив можливість розпорядження земельними ділянками державної форми власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області у виключних випадках, зокрема, у разі визнання за державою в особі відповідного органу виконавчої влади права власності на земельну ділянку за рішенням суду. Отже, на думку сторони позивача, земельна ділянка, яка вибула з власності держави поза встановленою законодавством процедурою та є предметом розгляду у вказаній справі підлягає поверненню у власність держави для відновлення порушеного права. 04.03.2024 до суду надійшли пояснення представника позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у яких останній

Outcome: partial