Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 19.08.2024 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ЕЛІТ ФІНАНС» (далі відповідач), з залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича, з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого Остапенком Євгеном Михайловичем, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 120291, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«ЕЛІТ ФІНАНС» у розмірі 13775,00 гривень, та стягнення з відповідача судових витрат. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 120291, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» коштів в сумі 13775,00 гривень, що виникла внаслідок невиплати в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 року, якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021 року, якому, в свою чергу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року, якому ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ» на підставі Договору факторингу № 021118 від 02.11.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1-20180411-31361 від 11.04.2018 року укладеного між ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ» та [PERSON] . На підставі оскаржуваного виконавчого напису, 08.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим О.В. було відкрите виконавче провадження № 69592497. Про наявність вищевикладених обставин щодо відкритого виконавчого провадження та вчинення виконавчого напису позивачці стало відомо після блокування всіх банківських рахунків та накладення арешту на кошти. На думку позивачки, виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. В обґрунтування грубого порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, позивачка зазначає, що нотаріусом був порушений сам порядок вчинення виконавчого напису, не було перевірено факт безспірності заборгованості, отримання боржником вимоги стягувача про погашення заборгованості. В зв`язку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду. 3. 02.10.2024 року, на адресу суду, через систему документообігу «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав в повному обсязі. Разом з тим, просив зменшити відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу до 1000,00 гривень. (а.с. 58-60) ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, але в прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 7) 5. До матеріалів позовної заяви позивачем, в особі представника, долучено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення. (а.с. 39-41) 6. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але у відзиві, зокрема, просив справу розглянути у його відсутність. (а.с. 58-60) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 року, цивільну справу № 496/5414/24, передано на розгляд до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 44) 8. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 45-46) 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2024 року була задоволена заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення. (а.с. 47-48) 11. Верховний Суд у своїй постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що 11.04.2018 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1-20180411-31361. (а.с. 19-26) 14. 09.06.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 120291, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», яке, на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 року, Договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021 року, Договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року та Договору факторингу № 021118 від 02.11.2018 року, є правонаступником права вимоги за Кредитним договором № 1-20180411-31361 від 11.04.20185 року, укладеного між ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ» та [PERSON] (а.с. 27-28) 15. ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до приватного виконавця Хлєбникова О.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого Остапенком Є.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13775,00 гривень. (а.с. 18) 16. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. відкрите ВП № 69592497 про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 09.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 120291 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 13775,00 гривень. (а.с. 15) 17. В рамках ВП № 69592497, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим О.В., 25.07.2024 року постановлено Постанову про арешт коштів боржника. (а.с. 16-17) 18. З копії листа від 18.07.2023 року Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за № 37156/9.1-23/вх, вбачається, що наказом ЦМУ МЮ (м. Київ) від 31.12.2021 року № 1920/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] », відповідно до п. 2 ст. 30 та ст. 301 ЗУ «Про нотаріат», Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, затвердженого наказом МЮУ від 24.12.2012 року № 1924/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.12.2012 року за № 2184/22496, на підставі наказу МЮУ від 30.12.2021 року № 4722/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з 31.12.2021 року. (а.с. 29-30) V. Оцінка Суду. 19. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 20. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 21. Згідно зі ст. 18 ЦК України та ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. 22. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. 23. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. 24. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 25. Однак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 26. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 27. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 28. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 29. Так, згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передбачену або повернення майна. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 30. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. 31. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. 32. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. 33. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 34. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 35. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 36. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. 37. Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. 38. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 39. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16). 40. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. 41. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. 42. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. 43. Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 року у справі № 644/6221/16-ц зазначив, що з огляду на те, що адміністративними судами було скасовано постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~року № 662, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню. Тобто перелік діє у попередній редакції, за якого виконавчий напис має вчинятися на оригіналах нотаріально посвідчених угод. 44. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 45. У своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. 46. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. 47. Також і з оспорюваного виконавчого напису, із матеріалів справи вбачається, що укладений 11.04.2018 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ» та позивачкою Кредитний договір № 1-20180411-31361, який був наданий нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року №158/2157/17. 48. Крім того, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Натомість жодною із сторін, при надані клопотань, відзиву, письмових пояснень та копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та відкрито виконавче провадження, не було надано доказів на підтвердження безспірності зобов`язання позивача за яким вчинено спірний виконавчий напис, а саме: отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. За таких обставин, позивач був позбавлений можливості подати до нотаріуса свої заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Зазначені правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 759/6167/18, від 27.08.2020 року у справі № 554/6777/17 та від 30.09.2019 року у справі № 357/12818/17. 49. Також відповідачем не надано доказів пред`явлення боржникові документів, що підтверджують перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні та вимоги про усунення порушень за Кредитним договором № 1-20180411-31361 від 11.04.2018 року. 50. На підставі вище викладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 51. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 52. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 53. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 54. Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 55. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 56. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 57. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18. 58. Враховуючи, що представник позивача надав копію Договору № 02-08-24/1 про надання правової допомоги від 02.08.2024 року (а.с. 31-34), копію Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 02-08-24/1 від 02.08.2024 року (а.с. 35), копію Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Пушкарьовим О.О. на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 02-08-24/1 від 02.08.2024 року (а.с. 36) та копію квитанції № Х8РО-ХВ7Х-438С-1ВКН від 02.08.2024 року (а.с. 10), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 5000,00 гривень. 59. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 60. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 61. Законом України "Про судовий збір", передбачено виключний перелік підстав для повернення сплаченої суми судового збору. 62. Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial