Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що її бабусі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належав будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу рішенням народного суду Млинівського району Ровенської області від 30.03.1996 року прізвище матері було змінено на « [PERSON] », проте паспорт змінено не було, а тому за паспортом матір була із шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте їй було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] згідно паспортних даних, в той час як згідно відомостей з Державного реєстру померла на момент укладання договору мала прізвище « [PERSON] ». У зв?язку з вищевикладеним, нотаріус не зміг встановити належність спадкодавцю майна, вказаного в договорі купівлі-продажу та відомостях про реєстрацію права власності, а тому видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на житловий будинок є такою, що не відповідає вимогам закону. Після уточнення своїх позовних вимог, просить суд встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу, а також спадкового майна, визнати за позивачем право власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Позивач подала до суд заяву, в якій просила розглядати справу в за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв не подавала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що бабусею позивачки є [PERSON] , [INFO] . 15.11.1958 між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , виданим 15.11.1968 Кадієвським райбюро ЗАГС Луганської області, про що 15.11.1958 зроблено відповідний запис за № 111. З свідоцтва вбачається, що після реєстрації одруження присвоєно прізвище дружині « [PERSON] », замість дівочого прізвища « [PERSON] ». 30.03.1966 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та присвоєно [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується рішенням народного суду Млинівського району Ровенської області по цивільній справі № 2-95/1966. 23.07.1971 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №61 зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , та зміна прізвища дружини після розірвання шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.11.2020 виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про що 16.11.2020 складено відповідний актовий запис № 103. На момент смерті [PERSON] належав на праві власності будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі укладеного між продавцем [PERSON] (мовою оригіналу) та покупцем [PERSON] (мовою оригіналу), посвідченого 04.05.1978 виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в книзі нотаріальних дій за реєстровим № 26. Під час укладення договору купівлі-продажу від 04.05.1978 будинок мав №9, а вже під час реєстрації прав на нього Новомосковським БТІ 10.09.1997 його нумерація була змінена на №11, про що свідчить мокрий штамп Новомосковського БТІ на зворотному боці Договору купівлі - продажу від 04.05.1978. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Є. 13.04.2021 було відкрито спадкову справу № 47/2021. Позивач 25.04.2024 звернулася до приватного нотаріуса Верховецької В.Є. з заявою про видачу на її ім?я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на частку у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.05.1978 Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського район Дніпропетровської області за реєстровим № 26. Постановою приватного нотаріуса Верховецькою В.Є., у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено у зв`язку із тим, що відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради 24.04.2021, право власності на житловий будинок зареєстровано 10.09.1997 за [PERSON] , проте на підставі наданих документів та відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян нотаріусом встановлено, що на день придбання нерухомого майна (04.05.1978) та на день реєстрації права власності на житловий будинок (10.09.1997) спадкодавець мала прізвище « [PERSON] ». Як зазначає позивач, її бабуся після розірвання шлюбу не вчасно змінила свій паспорт, а тому згідно паспорту на дату укладання договору купівлі-продажу мала прізвище « [PERSON] », тому і в договорі від 04.05.78 покупцем російською мовою зазначено [PERSON] , а в реєстрі прав власності на нерухоме майно, яке на підставі делегованих повноважень вело Новомосковське бюро технічної інвентаризації, власником будинку українською мовою зареєстровано [PERSON] . І лише у 2002 році [PERSON] здійснила обмін старого паспорта з прізвищем « [PERSON] » та 20.08.2002 отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] , який виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому вже значиться її прізвище [PERSON] , яке відповідає прізвищу, внесеному до реєстру актів цивільного стану - [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6). Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно роз`яснень п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Враховуючи надані позивачем докази та вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимоги позивача про встановлення факту належності [PERSON] самого домоволодіння, суд зазначає, що встановлення зазначеного факту в порядку ст. 315 ЦПК України не передбачений. Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкеування за заповітом, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217\~Цивільного кодексу\~України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої\~статті 1278 Цивільного кодексу України\~частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 47/2021, відкритої після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Є., [PERSON] за життя склала заповіт, який посвідчений 04.07.2005 Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за реєстровим № 71, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Враховуючи, що судом вже встановлений факт належності спадкового майна [PERSON] , а також те що [PERSON] є належним спадкоємцем за заповітом, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача про визнання права власності за нею на частину домоволодіння, що входить до спадкового майна. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецька Валерія Едуардівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial