Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 02 жовтня 2021 року о 16:40 сталася дорожньо - транспортна пригода (далі -ДТП) без потерпілих з Печерському районі м. Києва по бульвару Лесі Українки, 3 за участю автомобіля Фольксваген Джетта д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Ленд Ровер Рендж Ровер д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року по справі № 757/59361/21-п винуватцем ДТП визнано [PERSON] , відповідно ст.124 КУпАП. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 26 679,72 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 13 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Волковій С.Я. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 26.12.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/36493/22-ц, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 16.02.2023 року задоволено клопотання представника відповідача Бєрьозки Ю.В. , здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. 15.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги відповідач заперечує та стверджує, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» на підставі полісу №АР5444843. Відтак обов`язок відшкодування шкоди покладається на страховика. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. В такому випадку особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).Вказав, що позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру майнової шкоди. Та позивач не довів обґрунтованості заявленого розміру відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 16.03.2023 року клопотання представника відповідача Бєрьозки Ю.В. про залучення до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці Відповідача Приватне акціонере товариство «Страхова компанія «Перша» - задоволено. Залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці Приватне акціонере товариство «Страхова компанія «Перша» до участі у цивільній справі №757/36493/22-ц. 29.03.2023 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на відзив. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] від 21.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу №757/36493/22-ц, до судового розгляду по суті. 04.07.2023 року відповідно до розпорядження № 207 від 03.07.2023 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , з посади судді Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2023 року - цивільну справу №757/36493/22-ц - прийняти до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та залишено без руху. 14.07.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, разом з тим, в матеріалах справи містить заява від позивача про розгляд справи без участі позивача, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2021 року о 16:40 сталася дорожньо - транспортна пригода (далі -ДТП) без потерпілих з Печерському районі м. Києва по бульвару Лесі Українки, 3 за участю автомобіля Фольксваген Джетта д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Ленд Ровер Рендж Ровер д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року по справі № 757/59361/21-п винуватцем ДТП визнано [PERSON] , відповідно ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що було відображено в Протоколі огляду транспортних засобів від 02.10.2021р. На думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану наслідок ДТП та надає суду висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 30706/22-54 від 08.12.2022 року. Відповідно до вказаного висновку вартість матеріального збитку складає 10454,08 грн. З матеріалів справи вбачається, що фактична вартість виконаних ремонтних робіт відповідно до рахунку СТО складає 14 568,00 грн. Позивач вважає, що розмір відшкодування матеріальної шкоди,а саме 13 000,00 грн. повинно бути відшкодоване відповідачем. Так, матеріалами справи встановлено, що станом на 02.10.2021 року автомобіль, яким керувала відповідач, мав чинний поліс страхування обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР5444843, виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Перша». З матеріалі в справи вбачається, що враховуючи той факт, що постанова суду першої інстанції щодо визнання винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення набула законної сили 31.01.2023 за наслідками її перегляду апеляційним судом, представник [PERSON] , адвокат Бєрьозка Ю. В., звернувся до ПрАТ «СК «ПЕРША» із заявою, у якій просив страхову компанію вжити заходів щодо виплати потерпілому [PERSON] суми страхового відшкодування, а також вступити до участі у цій цивільній справі у якості співвідповідача. У відповідь ПрАТ «СК «ПЕРША» надіслала адвокату Бєрьозці Ю. В. лист від 21.02.2023 № ЦВ23-0104, відповідно до змісту якого повідомлено, що адвокат, як представник застрахованої особи [PERSON] , не має права звертатись із подібними заявами, оскільки таке право належить виключно потерпілій особі. Окрім того, страхова компанія повідомила, що потерпілий [PERSON] не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування станом на 21.02.2023 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сто (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у догові: грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відповідно до ч. З ст. 985 ЦК України встановлено, що особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір страх суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремо транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плату за послуги стоянки. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування Таким чином, позивач, як потерпілий, повинен був звернутися у першу чергу, із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії, однак не зробив цього. Наведена позиція обґрунтована, серед всього іншого, позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.12.2021 року по справі № 147/66/17. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 26 679,72 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди - задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди,слід зазначити наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктами 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Через звернення до суду за відшкодуванням матеріальних збитків, згідно п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір суми страхового відшкодування наданий позивачем відповідачами у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. За вказаних обставин та відповідних норм законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку що вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки є небгрутнованою та недоведеною стороною позивача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed