Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 07.09.2023 надійшла позовна заява подана [PERSON] про стягнення і [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців боржника [PERSON] , заборгованості за договором позики у розмір 80\~000 доларів США. Також у прохальної частині вимог зазначено що позивачка просить суд у випадку відсутності чи недостатності у відповідачів коштів для виплати боргу звернути стягнення на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] а саме: квартиру під номером [ADDRESS] ; 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами , що знаходиться в [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер : 5110136900:33:023:0001, що знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] позичив 01.08.2018 року 80\~000 доларів США у позивачки про що склав власноруч розписку, та після його смерті [INFO] , до спадщини перейшли також боргові зобов`язання яки повинні бути виконані його спадкоємцями якими є його діти [PERSON] та [PERSON] . Від представника [PERSON] 01.07.2024 надійшов відзив, підтриманий стороною у судовому засіданні, за змістом якого у відповідача відсутні будь-яки зобов`язання перед позивачем так як [PERSON] офіційно відмовилась від будь-якої спадщини після смерті батька [PERSON] , а крім того зазначено у позові майно частка будинку із земельною ділянкою не є спадковим майном. Від [PERSON] 29.05.2024 надійшов відзив, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позову та стверджує що він не отримав спадщину батька а тому не може нести відповідальність за борги спадкодавця а крім того вважає що надана в якості доказів заборгованості розписка не була підписана [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2023р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (т. 1а/с 131).. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.06.1991р ( т.1 а/с 132). За життя [PERSON] було складено заповіт на ім`я свої доньки [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куркан 15.04.2022р. за реєстр. № 249 (т.1 а/с 133).. 09 лютого 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саркісовою В.В. за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. 26.01.2023р. за реєстр. № 85, було відкрито спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] (номер у Спадковому реєстрі 70245669, з номер у нотаріуса 6/2023), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71425061 від 09.02.2023р. На ухвалу суду від 07.02.2023 року приватним нотаріусом Саркісовою В. 27.08.2024 надана копія спадкової справи на 142 аркушах ( т.2 а/с 1). Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саркісової В.В. із заявою про відкликання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Давидовою К.Ю. 05.05.2023р. за реєстр. № 135. Вказана заява отримана приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саркісовою В.В. 08.06.2023р. за вх. № 33, що підтверджується відповідною відміткою про отримання, та наявною заявою у матеріалах спадкової справи ( а/с 93). Крім цього, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саркісової В.В. із заявою про відмову від належного їй як за заповітом, так і за законом усього спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Давидовою К.Ю. 05.05.2023р. за реєстр. № 136. Зазначена заява також отримана приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саркісовою В.В. 08.06.2023р. за вх. № 34, що підтверджується відповідною відміткою про отримання та наявністю заява у матеріалах спадкової справи ( т.2 а/с 93 на звороті). Також спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , а спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідня сестра ( позивач по даної справі) [PERSON] . [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька 21.08.2023 ( т.2 а/с 109) та інформаційним листом від 29.08.2023 нотаріусом було зазначене про неможливість видати свідоцтво про прийняття спадщини внаслідок порушення спадкоємцем строку звернення із відповідною заявою (т.2 а/с 113). Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2024р. по справі № 522/19423/23 у задоволенні позову [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , було відмовлено, оскільки на думку суду, [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин. Станом на день розгляду справи вказане судове рішення не набрало законної сили та оскаржується [PERSON] в апеляційному порядку. У свою чергу [PERSON] 21.09.2023 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] про що свідчить наявна у матеріалах спадкової справи заява ( т.2 а/с 116), та на час винесення рішення судом , відсутнє рішення нотаріуса про видачу/відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заяві [PERSON] . Також у матеріалах спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] наявні матеріали спадкової справи №1080/2014 відкритої після смерті [PERSON] ( т.2 а/с 45) за змістом якої після смерті [INFO] [PERSON] ЇЇ донькою [PERSON] , як одним зі спадкоємцем першої черги за законом, було одержано: свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.08.2023р. (реєстр. № 6-402) на 3/10 ( половину від 3/5) частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а/с 148); свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.08.2023р. (реєстр. № 6-403) на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5110136900:33:023:0001) за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а/с 150) ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2023р. (реєстр. № 6-446) на 1/4 частку у праві власності на квартиру адресою: [ADDRESS] ( т.1 а/с 152). Постановою від 07.12.2022р. державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіною Т.М. було відмолено [PERSON] (від імені якого діяла [PERSON] ) у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на 3/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ( т.2 а/с 88-89). Зазначена постанова мотивована тим, що вказане нерухоме майно придбано [PERSON] поза шлюбом з [PERSON] та є її особистою приватною власністю. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із стягненням зі спадкоємців заборгованості спадкодавця врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. Зазначений правовий висновок, е усталеним та викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20, від 27 лютого 2023 року у справі № 572/1497/22. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.1 ст. 81 ЦПК України). У даному випадку судом враховується, що згідно положень статті 204 ЦК України будь який правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, вважає що при розгляді даної справи окрім заяв відповідача [PERSON] у відзиві інших заяв по суті справи ( зустрічного позову тощо ) не надавалось, заяв та клопотань щодо дослідження достовірності розписки від 01.08.2018 року, згідно якої [PERSON] взяв у борг у [PERSON] , не подавалось а тому даний правочин, внаслідок якого у [PERSON] виникли зобов`язання по поверненню вказаних грошей, вважається таким що є чинним. Водночас заявлені [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості [PERSON] з його спадкоємців [PERSON] та [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні належними та допустимими доказами та є визначаються судом необґрунтованими, так як а ні [PERSON] а ні [PERSON] не отримали спадщину а ні по заповіту а ні по закону що унеможливлює стягнення з них боргових зобов`язань [PERSON] . При цьому якщо [PERSON] все ж таки успадкує майно [PERSON] внаслідок судового розгляді по іншім справам то вимоги до нього можуть бути заявлені виключно у межах вартості успадкованого майна. Крім того судом визначається що заявлені додатково до основних вимог про стягнення заборгованості спадкодавця із спадкоємців вимоги про звернення стягнення на спадкове майно у випадку недостатності у боржників грошей для виконання зобов`язання є необґрунтованим так як спадкоємці несуть грошову відповідальність за борги спадкодавця лише у межах успадкованого йми майна а питання виконання рішенням суду звернення стягнення на майно у випадку недостатності грошей взагалі відноситься до стадії виконання рішення суду і не є ефективним способом захисту права кредитора до спадкоємців у позовному провадженні. Враховуючи викладене суд приходить до висновку що заявлені вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed