Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] у лютому 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що позивачка є власницею 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Інша частина даного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами на праві власності належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Його дружина [PERSON] померла [INFO] . Інформацією про оформлення спадщини після їх смерті позивачка не володіє. За висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 03.01.2023 за № 1, належна позивачці частина об`єкта відокремлена, має окремий вихід і може бути поділено в натурі. Зокрема належна позивачці частка об`єкта нерухомого майна, яка може бути виділена в натурі складається із приміщень житлового будинку «А-2, а1-а3» (приміщення 1-1 - коридор площею 10,4 кв.м., приміщення 1-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м., приміщення 1-3 - ванна площею 3,10 кв.м., приміщення 1-4 - кухня площею 9,9 кв.м., приміщення 1-5 - житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 1-6 - коридор площею 13,7 кв.м., приміщення 1-7 - житлова кімната площею 11,4 кв.м., приміщення 1-8 - житлова кімната площею 11,9 кв.м.) та гаража «а», які позначені на плані земельної ділянки у технічному паспорті римською цифрою «ІІ» Іншу частину господарства складають у жилому будинку «А-2, а1-а3»: прим. 2-1 - коридор площею 10,4 кв.м., прим. 2-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м, прим. 2-3 - ванна площею 3,1 кв.м., прим. 2-4 - кухня площею 9,9 кв.м., прим. 2-5 - жила кімната площею 16,6 кв.м., прим. 2-6 - коридор площею 13,7 кв.м., прим. 2-7 - жила кімната площею - площею 12,0 кв.м., прим. 2-8 - жила кімната площею 11,8 кв.м., прим. 2-9 - площею 7,8 кв. м., а також гараж «Г» з прибудовою «г», сарай «Б», сарай «б», які позначені на плані земельної ділянки у технічному паспорті римською цифрою «І». Земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS] , була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Тростянецької міської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» від 17.12.1997 за № 511. Державний акт на земельну ділянку на ім`я [PERSON] не видавався. Позивачка фактично проживає у належній їй частині будинку, яка має окремий облаштований вхід та користується відповідною частиною прибудинкової території та гаражем. Однак поділити нерухоме майно в натурі за вказаних умов не можливо. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивачки просить суд: 1) здійснити поділ жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності співвласників на вказаний об`єкт нерухомого майна; 2) визнати за [PERSON] право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається із частини житлового будинку «А-2, а1-а3» (приміщення 1-1 - коридор площею 10,4 кв.м., приміщення 1-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м., приміщення 1-3 - ванна площею 3,10 кв.м., приміщення 1-4 - кухня площею 9,9 кв.м., приміщення 1-5 - житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 1-6 - коридор площею 13,7 кв.м., приміщення 1-7 - житлова кімната площею 11,4 кв.м., приміщення 1-8 - житлова кімната площею 11,9 кв.м.) та гаража «а». Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 27.02.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Огієнка О.О. від 05.04.2024 прийнято справу до свого провадження, розгляд справи розпочати спочатку за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.10.2024 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Представниця відповідача у судове засіданні не з`явилася, але подала заяву в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що [PERSON] , на підставі договору дарування частини жилого будинку від 07.09.2004, зареєстрованого у реєстрі за № 2758, належить на праві власності частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані у [ADDRESS] , на земельній ділянці Тростянецької міської ради (а.с. 8-11). Також право власності на іншу частину вказаного господарства зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, б/н від 06.11.1992, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно від 14.11.2023 за № 354345015 (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорта, складеного 01.06.2004 Охтирським МБТІ, а також інвентарної справи на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] у фактичному користуванні позивачки у будинку «А-2, а1-а3» перебувають: приміщення 1-1 - коридор площею 10,4 кв.м., приміщення 1-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м., приміщення 1-3 - ванна площею 3,10 кв.м., приміщення 1-4 - кухня площею 9,9 кв.м., приміщення 1-5 - житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 1-6 - коридор площею 13,7 кв.м., приміщення 1-7 - житлова кімната площею 11,4 кв.м., приміщення 1-8 - житлова кімната площею 11,9 кв.м., та гараж «а», які позначені на плані земельної ділянки у технічному паспорті римською цифрою «ІІ». У користуванні іншого співвласника будинку «А-2, а1-а3» перебувають: приміщення 2-1 - коридор площею 10,4 кв.м., приміщення 2-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м., приміщення 2-3 - ванна площею 3,10 кв.м., приміщення 2-4 - кухня площею 9,9 кв.м., приміщення 2-5 - житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 2-6 - коридор площею 13,7 кв.м., приміщення 2-7 - житлова кімната площею 11,4 кв.м., приміщення 2-8 - житлова кімната площею 11,9 кв.м., а також гараж «Г» з прибудовою «г», сарай «Б», сарай «б», які позначені на плані земельної ділянки у технічному паспорті римською цифрою «І» (а.с. 16-19). Земельна ділянка, що орієнтовною площею 1000 кв.м., на якій розташоване спірне господарство, рішенням виконкому Тростянецької міської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» від 17.12.1997 за № 511 була передана у приватну власність [PERSON] , однак державний акт на земельну ділянку на ім`я [PERSON] не видавався (а.с. 14, 15). Згідно актового запису про смерть № 237 від 02.09.2020 [PERSON] помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 45). Відповідно до повідомлення від 05.06.2024 наданого державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась Тростянецькою районною та Другою охтирською державною нотаріальними конторами (а.с. 51). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. При виділі частки із спільного майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України. Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019, справа № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18. Як вбачається із висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 03.01.2024 за № 1 складеного КП ТМР «Бюро технічної інвентаризації», належна [PERSON] частина господарства, що розташоване по [ADDRESS] , яке складається з: приміщення 1-1 - коридор площею 10,4 кв.м., приміщення 1-2 - вбиральня площею 1,3 кв.м., приміщення 1-3 - ванна площею 3,10 кв.м., приміщення 1-4 - кухня площею 9,9 кв.м., приміщення 1-5 - житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 1-6 - коридор площею 13,7 кв.м., приміщення 1-7 - житлова кімната площею 11,4 кв.м., приміщення 1-8 - житлова кімната площею 11,9 кв.м., та гаража «а» за технічними характеристиками є відокремленою, має окремий вихід і може бути поділена в натурі (а.с. 13). Таким чином, спеціалістом КП ТМР «Бюро технічної інвентаризації» була установлена можливість виділу в натурі часток співвласників із спільної часткової власності у окремі об`єкти нерухомого майна. Позовні вимоги позивачки узгоджуються із запропонованим спеціалістом варіантом виділу часток співвласників нерухомого майна та фактичним порядком користуванням цим майном співвласників. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки повністю. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, зважаючи на заяву представника позивачки про те, що позивачка залишає за собою судові витрати, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved