Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 липня 2023 року о 21:25 відповідач керуючи транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вулиць Старобориспільська та Хвильового в м. Києві в порушення п. 16.6 ПДР України, здійснюючи поворот ліворуч на перехресті, не надав переваги в русі автомобілю «Mersedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.09.2023 відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у АСК «Омега», відповідно до поліса № 212808754 від 05.02.2023, крім цього у позивача був оформлений електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті № 021-051-510003953 від 05.01.2023. Позивач звернулася з заявою про отримання виплати до Моторно (транспортного) страхового бюро України. 01.02.2024 МТСБУ виплатило позивачу страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн. 20.02.2024 позивач звернулася до ТОВ ЕК «Фаворит-Ассистанс» для виконання робіт з оцінки визначення матеріального збитку колісному транспортному засобу. На підставі договору № 20/02 від 20.02.2024 оцінювачем було складено звіт № 38163 від 05.03.2024 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу. Згідно висновку встановлено, що вартість відновлювального ремонту складає 1 056 550,61 грн. Оскільки страхова виплата МТСБУ не покриває вартість відновлюваного ремонту позивач звернулася з вказаним позовом. Позивач зазначає, що зазнала моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях внаслідок пошкодження автомобіля, впродовж декількох місяців перебувала у пригніченому стані, депресії, втратила нормальний сон, стала дратівливою, порушився життєвий ритм. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 896 550,61 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2024 витребувано від Міністерства соціальної політики інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно [PERSON] , [INFO] . 19.07.2024 від Міністерства соціальної політики надійшла інформація з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду від 22.07.2024 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду від 01.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по стуті. У судове засідання 27.11.2024 позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу «Mersedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 19-20). 05 липня 2023 року о 21:25 відбулася дорожньо-транспортна пригода, відповідач керуючи транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вулиць Старобориспільська та Хвильового в м. Києві в порушення п. 16.6 ПДР України, здійснюючи поворот ліворуч на перехресті, не надав переваги в русі автомобілю «Mersedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.09.2023 відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП (а. с. 23-24). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у АСК «Омега», відповідно до поліса № 212808754 від 05.02.2023, крім цього у позивача був оформлений електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті № 021-051-510003953 від 05.01.2023 (а. с 21-22). Позивач звернулася з заявою про отримання виплати до Моторно (транспортного) страхового бюро України, 01.02.2024 МТСБУ виплатило позивачу страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується копією довідки про рух коштів по картці (а. с. 25). 20.02.2024 позивач звернулася до ТОВ ЕК «Фаворит-Ассистанс» для виконання робіт з оцінки визначення матеріального збитку колісному транспортному засобу, того ж дня укладено договір № 20/02 на проведення оцінки майна (а. с. 26-29). На підставі договору № 20/02 від 20.02.2024 оцінювачем було складено звіт № 38163 від 05.03.2024 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно висновку вартість відновлювального ремонту складає 1 056 550,61 грн (а. с. 30-95). Згідно акту надання послуг (робіт) № 6461 від 05.03.2024 вартість замовлення склала 4000,00 грн, що були сплачені позивачем на рахунок ТОВ ЕК «Фаворит-Ассистанс», що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3509140341.1 від 05.03.2024 (а. с. 96-97). Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як вбачається із матеріалів справи, МТСБУ виплатило позивачу страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн, проте страхова виплата не покриває вартість відновлювального ремонту. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, то з [PERSON] як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі (1 056 550,61 - 160 000= 896 550,61) 896 550,61 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] у повному обсязі матеріального збитку, завданої майну, належному на праві власності позивачу [PERSON] внаслідок ДТП. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку. Позивач зазначає, що зазнала моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях внаслідок пошкодження автомобіля, внаслідок чого позивач змушена була витрачати час для консультації з фахівцями в галузі права, звертатися до експертної установи та МТСБУ, витрачати час на пошук інших транспортних засобів, неможливістю користуватися своїм авто, впродовж декількох місяців відчувала постійні моральні страждання, переживання, депресії, перебувала у пригніченому та збудливому стані. В результаті вказаних переживань позивач втратила нормальний сон, стала дратівливою, пригніченою, порушився звичний життєвий ритм. Вказані обставини позивач пов`язує саме із вчиненням правопорушення відносно свого майна та намаганням уникнути відповідачем юридичної відповідальності за свої дії. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12 та 81 ЦПК України. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, спричинені неправомірними діями відповідача, завдані позивачу незручності, пов`язані з необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до процесуального закону завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 9 065,51 грн сплачений при поданні позову. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на залучення спеціалістів для складання звіту у розмірі 4 000,00 грн.

Outcome: approved