Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Магду В.А. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Райз-Схід», в якому прохала стягнути з відповідача 7375,09 грн заборгованості по орендній платі за 2023 рік. Позов обгрунтовано\~тим,\~що позивач згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.03.2017 є власником частини земельної ділянки площею 7,6801 га, кадастровий номер 5325180400:00:037:0045, розташованої на території Білоусівської сільської ради Полтавської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 656735253251, номер запису про право власності 19543823. 27 лютого 2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку [PERSON] було отриману у спадщину після смерті батька [PERSON] 15 березня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Райз-Схід» було укладено додаткову угоду про зміну сторони та внесення змін до договору оренди, якою було визначеного нового орендаря ТОВ «Райз-Схід», строк дії договору до 08.06.2022, орендна плата в розмірі 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 29208,70 грн. Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься у строк протягом сільськогосподарського року, але повий розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року. Згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" договір було поновлено на один рік без волевиявлення сторін, тобто до 08.06.2023, і орендар продовжив користування земельною ділянкою. Орендодавець не виплатив суму орендної плати за 2023 рік, у зв`язку з чим [PERSON] було надіслано лист-повідомлення про припинення договору від 05.05.2023 та зареєстровано припинення речового права оренди в Державному реєстрі речових прав від 13.06.2023 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5325180400:00:037:0045. Договором оренди землі, з урахуванням додаткової угоди від 15.03.2018 було передбачено, що орендна плата складає 29208,70 грн. Враховуючи умови договору, орендна плата за період з 01.01.2023 08.06.2023 в розмірі встановленому з урахуванням індексації складає 13200,93 грн (29208,70 (орендна плата) х103,75% (сукупний індекс інфляції за січень-травень 2023)х159 днів/365 днів). Враховуючи те, що [PERSON] належить земельної ділянки, сума орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача складає 13200,93/2=6600,47 грн. З огляду на викладене, оскільки відповідач користувався земельною ділянкою позивача у 2023 році, але не сплатив орендної плати, прохав стягнути з відповідача 7375,09 грн згідно з наведеними у позовами розрахунками: 6600,47 гривень сума заборгованості по орендній платі; 156,90 гривень три проценти річних; 426,31 гривень інфляційні втрати; 191,41 гривень пеня. 28 жовтня 2024 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.66). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, розрахунки по орендній платі за 2023 рік, не надано (а.с.60,62). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.03.2017 після померлого [INFO] батька [PERSON] є власником частини земельної ділянки розміром 7,6801 га з кадастровим номером 5325180400:00:037:0045, розташованої на території Білоусівської сільської ради Лубенського району (колишній Чорнухинський) Полтавської області, дата державної реєстрації земельної ділянки 21.03.2017 (а.с.17,18-19). 27 лютого 2015 року між [PERSON] та ПрАТ "Райз-Максимко" укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 7 років (а.с.20-23). Згідно з п.11 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року (а.с.21). 15 березня 2018 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки за умовами яких, зі згоди орендодавця [PERSON] орендар ПрАТ "Райз-Максимко" передає, а новий орендар ТОВ «Райз-Схід» приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені в договорі оренди (а.с.29). Відповідно до п.4.4. додаткової угоди орендар сплачує орендну плату в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складало 29208,70 грн (а.с.29). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки площею 7,68 га (кадастровий номер 5325180400:00:037:0045, дата державної реєстрації 21.03.2017, строк дії до 08.06.2022 з правом пролонгації, орендар ТОВ «Райз-Схід», орендодавець [PERSON] , орендна плата 29208,70 грн, дата державної реєстрації припинення речового права 13.06.2023 (а.с.30-31). З наявної у справі відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 28.08.2024, яка складена на підставі даних, наданих податковим агентом, вбачається відсутність інформації щодо виплати відповідачем орендної плати позивачу за Договором оренди землі за 2023 рік (а.с.36-42). Відповідно до ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст.15\~ЦК\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту г частини 1 статті 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами частини 1 статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 629\~ЦК\~України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.2 ст.409\~ЦК\~України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону). За нормами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідачем в порядку, визначеному ст.ст.12,81\~ЦПК\~України, не надано належних, достатніх та достовірних доказів про виплату орендної плати позивачу згідно з умовами Договору. З огляду\~на викладене,\~виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки відповідач\~не виконав\~обов`язки,\~визначені ст.\~24\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~не надав\~суду достатніх і достовірних доказів\~на підтвердження\~виконання умов\~договору та\~оплати позивачу\~коштів за\~користування орендованою земельною ділянкою за 2023 рік,\~підлягає\~стягненню з\~відповідача наведений представником позивача розмір заборгованості, який узгоджується з умовами договору. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~п.14\~Договору у\~разі невнесення\~оренднної плати\~у строки,\~визначені\~цим\~Договором,\~справляється\~пеня\~у\~розмірі\~0,01%\~від\~несплаченої\~суми\~за\~кожний\~день\~прострочення (а.с.21). Розрахунки інфляційних збитків, 3% річних та пені, які міститься в матеріалах справи, є правильними. Таким чином\~з ТОВ «Райз-Схід» \~на користь\~ позивача підлягає\~стягненню 7375,09 грн з них: 6600,47 гривень сума заборгованості по орендній платі; 156,90 гривень три проценти річних; 426,31 гривень інфляційні втрати; 191,41 гривень пеня. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України. Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Позивачем при подачі позову сплачено 1\~211,20 грн судового збору. Крім того представником позивача на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію договору про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) щодо ведення справи за позовом про стягнення орендної плати (далі Угода), укладеного 15.10.2024 між позивачем та адвокатом. Відповідно до п.4.1 Розділу 4 Договору "Гонорар Адвокатського об`єднання", за надання адвокатських послуг від 15.10.2024, передбачених п.1 Акту прийняття-передачі наданої правничої допомоги, замовник сплачує виконавцю винагороду у такому розмірі: - ознайомлення з наданими клієнтом документами, аналіз та надання консультації на предмет можливості стягнення заборгованості - 250,00 грн; -підготовка та подача позовної заяви до суду 5\~500,00 грн; -складання процесуальних документів в межах розгляду справи в рамках суду першої інстанції 250,00 грн, разом 6000,00 грн (а.с.69-70). На підставі викладеного, суд вважає, що надані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, а саме 6 000 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та підлягає розподілу за результатами розгляду справи. З огляду на викладене підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 7 211,20 грн судових витрат. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved