Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Адвокат Макаренко Н.А., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 08.05.2024, в якій просила суд: зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відомості про що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5120552, зареєстрований 12.06.2007 реєстратором Друга Криворізька державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова Саксаганського відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 767844 від 08.06.2007; стягнути з відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору. До початку розгляду справи по суті від позивача [PERSON] надійшла позовна заява в уточненій редакції зі збільшенням розміру позовних вимог та залученням до участі у справі як співпозивача її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в інтересах та від імені якого вона діє як законний представник. У позовній заяві в уточненій редакції позивачі просили суд: - зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відомості про що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5120552, зареєстрований 12.06.2007 реєстратором Друга Криворізька державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова Саксаганського відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 767844 від 08.06.2007; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 15.05.2015 [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від стосунків вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . За життя він був власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] , позивач, діючи у власних інтересах та від імені неповнолітнього сина [PERSON] як його законний представник, у серпні 2023 року звернулася до П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу за №71027044 після смерті [PERSON] . При оформленні спадкових прав від нотаріуса позивач дізналась, що постановою Саксаганського відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 767844 від 08.06.2007 було накладено арешт на усе майно [PERSON] , у тому числі й вказану квартиру, що обумовило винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану квартиру їй та синові, по частці кожному. При зверненні до ДВС з приводу зняття арешту з майна у позасудовому порядку [PERSON] повідомили, що надати інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було вжито заходи обтяження, не можливо, оскільки виконавчі провадження та книги обліку проваджень, що перебували на виконанні до 2019 року, знищені, відомості про [PERSON] як боржника за даними ДВС відсутні. Оскільки наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, за відсутності правових підстав для його застосування після смерті [PERSON] , що позбавляє позивача та її сина на реалізацію спадкових прав, тому за їх захистом вона вимушена звернутися до суду у власних інтересах та в інтересах сина, який є неповнолітнім та самостійно захистити свої права не може, що обумовило звернення до суду. Ухвалою суду від 16.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.09.2024 поновлено позивачеві [PERSON] процесуальний строк на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, заміну відповідача, залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та співпозивача у цивільній справі №214/4249/24 та задоволено їх. Прийнято до розгляду позовну заяву (в уточненій редакції) [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] , до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 28.10.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Першої Криворізької державної нотаріальної контори належним чином засвідчених копій матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Затребувані відомості надійшли на адресу суду 06.11.2024. Ухвалою суду від 28.10.2024 за заявою представника позивача здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного у загальне позовне провадження; замінено судове засідання з розгляду справи по суті проведенням підготовчого судового засідання, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 12.11.2024 закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Про свою участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники не заявили, від позивача, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] співпозивача у справі, надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач Криворізька міська рада та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про участь у судовому засіданні повноважних представників не заявили, неодноразово повідомлялися у встановленому законом, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання від них не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.05.2010 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 15.05.2015 між [PERSON] (дійсне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2015). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.06.2023 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 14.04.1999, посвідченого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1747, належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Право приватної власності зареєстроване за ним в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 17.04.1995 в реєстровій книзі №35П, стор.145, запис 145, що підтверджується копіями правовстановлюючих документів на майно та довідкою КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» №205911 від 23.10.2023. Відповідно до технічної документації на об`єкт нерухомого майна, житлове приміщення має загальну площу 49 кв.м., житлову 29,4 кв.м., складається з 2-х кімнат житловою площею 17,6 кв.м., 11,8 кв.м., кухні 7 кв.м., коридору 6,7 кв.м., ванної кімнати 3,8 кв.м., вбиральні 1 кв.м., облаштоване балконом 1,1 кв.м. 02.08.2023 [PERSON] звернулася до П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Державним нотаріусом 02.08.2023 заведено спадкову справу №219/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71027044), що слідує з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №73425499 від 02.08.2023. Дослідженням витребуваної судом копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , встановлено, що останній за життя заповітів та спадкових договорів не складав та не посвідчував у встановленому законом порядку. Спадкоємцями за законом, які заявили про свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] , є дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] , які на момент смерті спадкодавця мешкали разом з ним та мали зареєстроване місце проживання за однією адресою: [ADDRESS] (за даними реєстру Криворізької міської територіальної громади). 02.02.2024 державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. спадкоємиці [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з наявністю арешту на майні спадкодавця. Аналогічну постанову було видано 03.07.2024 спадкоємцеві [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з наявністю арешту на майні спадкодавця. Наявність арешту на нерухомому майні [PERSON] встановлена за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5120552, зареєстрований 12.06.2007 реєстратором Друга Криворізька державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова Саксаганського відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 767844 від 08.06.2007, власник [PERSON] . Для з`ясування правових підстав та обставин накладення арешту на належне [PERSON] майно, скасування обтяження та видалення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] звернулася до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З листа Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.04.2024 №28.11-34/105406 слідує, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень не виявлено виконавчих проваджень, у тому числі ВП №АА767844, за якими боржником є [PERSON] . Згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що Саксаганським відділом державної виконавчої служби 12.06.2007 за №5120552 внесено інформацію про арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] . Надати інформацію про підстави винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження немає можливості, оскільки виконавчі провадження та книги обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, що перебували на виконанні до 2019 року, знищені за закінченням строку зберігання. Виявлення зазначеного запису про обтяження та діючого обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна, належного [PERSON] , за відсутності будь-яких виконавчих проваджень, де б він був боржником, стало приводом звернення [PERSON] та [PERSON] як його спадкоємців до суду з позовом на захист їх спадкових прав, зважаючи на неможливість врегулювання спору у позасудовому порядку. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з такого. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Разом з тим,\~ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч.1, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Судовим розглядом встановлено, що обтяження у вигляді арешту на усе нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , було накладено на підставі постанови державного виконавця Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 767844 від 08.06.2007 та встановлено в рамках вирішення питання спадкування належного йому за життя майна, що обумовило видачу державним нотаріусом його спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, дійсність наявності будь-якого виконавчого провадження, не виконаного [PERSON] за життя, хто є стягувачем за цим провадженням, а також доцільність подальшого обтяження майна після його смерті в ході судового розгляду не встановлені. До того ж у своїй відповіді на звернення спадкоємиці [PERSON] , Саксаганським відділом\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)фактично визнано той факт, що жодного діючого виконавчого провадження, де б [PERSON] був боржником, немає. Оскільки в ході судового розгляду доведеним є факт накладення обтяження на майно [PERSON] у 2007 році, в той час як обтяження не скасоване зі сплином 17 років за відсутності претензій до [PERSON] як боржника та інформації про стягувача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зняття арешту та заборони відчуження з усього нерухомого майна [PERSON] . Приймаючи таке рішення, судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11, відповідно до яких «…наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.» Стосовно вимог позивачів про визнання за ними права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , суд виходить з такого. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст.1218, 1231 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові,\~може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц, від 08.12.2022 у справі № 331/1383/20, від 06.05.2024 у справі №725/3352/23. Ураховуючи викладене, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] , заявивши про свої спадкові права на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , одноособовим власником якого був [PERSON] , набули права на нього, кожен по 1/2 частці, однак отримати підтвердження своїх прав позасудово (тобто свідоцтво про право на спадщину) не можуть з огляду на наявність на майні арешту. Зважаючи на це, на переконання суду, захист прав позивачів у рамках спадкових відносин можливий виключно в порядку позовного провадження шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, що визначає наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивачів та не заявлення вимоги про компенсацію понесених ними судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved