Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» - адвокат Кумко О.Д. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 61 473,11 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 31 січня 2020 року [PERSON] звернулась до АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс», з анкетою-заявою (опитувальник клієнта фізичної особи) № [NUMBER] .UAH на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти та видачу платіжної картки. Представник позивача зазначає, що підписанням анкети-заяви відповідач акцептувала та приєдналась до публічної пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційному сайті банку за електронною адресою www.unexbank.com.ua та погодилась, що ця анкета заява разом з публічною пропозицією АТ «Юнекс Банк» та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між клієнтом та банком договір про комплексне банківське обслуговування. [PERSON] підтвердила, що ознайомилась і погодилась із публічною пропозицією банку на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами кредитування та тарифами. Відповідачу на підставі анкети-заяви було здійснено відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 грн, ціль кредиту - на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитними котами - 42% річних, строк до 31 січня 2021 року з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців) до закінчення строку дії платіжної карти. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 68,813%. Загальна вартість кредиту - 70 574,11 грн. В період з 31 січня 2020 року по 31 січня 2020 року відповідач отримала грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. Представник позивача зазначає, що в наслідок відсутності чергового платежу від відповідача, спрямованого на погашення простроченої заборгованості відбулось нарахування процентів за користування грошовими коштами за ставкою 42% річних. 31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора і отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Юнекс Банк», в тому числі і до [PERSON] . Станом на 31 березня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором №[NUMBER].UAH від 31 січня 2020 року становить 61 473,11 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом складає - 47 554,67 грн; сума заборгованості за процентами складає - 13 918,44 грн. Представник заявника зазначає, що 28 квітня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» направляло на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/81-Ф і надало строк для погашення суми заборгованості за договором кредиту. На день звернення до суду з даним позовом відповідач жодним чином не виконала умови договору (не погасила прострочену заборгованість по тілу кредиту та нарахованим процентам). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем копію вказаної вище ухвали суду з копіює позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, документи повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 31 січня 2020 року відповідач звернулась до АТ «Юнекс Банк» із Анкетою-Заявою (опитувальник клієнта фізичної особи) №[NUMBER].UAH. Підписанням Анкети-заяви відповідач акцептувала та приєдналась до Публічної пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіціному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.com.ua та погодилась, що ця Анкета-Заява разом із Публічною пропозицією АТ «Юнекс Банк» та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між клієнтом та Банком та ним Договір про комплексне банківське обслуговування. Відповідачу на підставі Анкети-Заяви, здійснено відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 грн, ціль кредиту - на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитними коштами - 42,00% річних, строком на 12 місяців з можливістю продовження на новий строк до закінчення строку дії платіжної картки. Кредитні кошти були отримано відповідачем, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 31.01.2020 по 31.03.2021. 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/03-2021, за яким АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило, а ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за заборгованістю [PERSON] . Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи: протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1; платіжним дорученням № 63 від 31 березня 2021 року; договором факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року; актом прийому-передачі прав вимоги до договору факторингу; реєстром прав вимоги. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаного договору факторингу та відповідно до вимог ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора. Згідно наведеного позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 березня 2021 року (дату відступлення права вимоги), заборгованість [PERSON] становила 61 473,11 грн, та складається з: 47 554,67 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 918,44 - сума заборгованості за процентами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач не скористався своїми правами та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не виконувались умови кредитного договору по погашенню заборгованості, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 61 473,11 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн. Також позивач просить стягнути 6 600,00 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18. В обґрунтування своїх вимог про сплату судових витрат на правову допомогу з боку позивача надані: договір про надання правової допомоги від 05.04.2021, ордер від 27.10.2022, свідоцтво про права на зайняття адвокатською діяльністю, акт наданих послуг від 27.10.2022 та платіжне доручення № 206 від 27.10.2022. Враховуючи що витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності, критерії реальності та необхідності витрат на послуги адвоката, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved