Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» в порядку цивільного судочинства про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики на умовах фінансового кредиту №00020035077 від 05.03.2020 в розмірі 17\~766,54 грн., витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020035077. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням реквізитів банківської картки на яку позивач перерахував грошові кошти в розмірі 4\~529,00 грн. Позивач зазначає, що кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 03.04.2020 року. Відповідач погасив проценти за користування кредитом в сумі 1888,50 грн., внаслідок чого оформив пролонгацію кредиту, що передбачена п. 5.9 договору позики, та в подальшому продовжив користуватися коштами в розмірі 4 529,00 грн. ще на 30 днів до 03.05.2020 року. Проте, у подальшому відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість за договором позики. 26.02.2021 року ТОВ «КФ.ЮА» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20210226-К/2. Таким чином, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «КФ.ЮА», включно і до [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором позики, станом на 18.06.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 17\~766,54 грн. та складається із залишку заборгованості за тілом 4\~529,00 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 1\~888,50 грн., інфляційне збільшення 1\~158,79 грн. 18.07.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що 26.02.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форза» (яка є правонаступником грошової вимоги за Договором позики згідно Договору факторингу № 20200616-К від 16.06.2020 року) та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20210226-К/2 від 26.02.2021 року (а.с. 55-63). \~ \~ \~ \~Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 77). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2024 року задоволено клопотання представника ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про витребування доказів (а.с. 85-86). Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи в спрощеному позовному провадженні (а.с. 62). [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 91, 92, 100, 109) та у порядку ч. 11\~статті 128 ЦПК України,\~шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 95), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020035077 (а.с. 7-9). Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на офіційному веб-сайті Товариства, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «КФ.ЮА», акцептована [PERSON] 05.03.2020 року шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором) Заяви-формуляра про акцептування оферти №00020035077 від 05.03.2020 року про прийняття пропозиції ТОВ «КФ.ЮА» укласти Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Пунктом 3 Договору визначено, що Товариство на умовах цього Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5 Договору, а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного Договору. Згідно п.п.5.1 п.5 Договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у гривні на умовах, передбачених Договором у розмірі 4 529,00 грн. Докази зарахування грошових коштів на рахунок [PERSON] 05.03.2020 року підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» за період 05.03.2020 року (а.с. 101-102). Згідно п.п.5.8 п.5 відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном погашення не пізніше 03.04.2020 року. Як вбачається з п.п.5.11 п.5 та п.п.5.12 п.5 Договору позики процентна ставка за день користування кредиту становить 1,39%, у разі користування кредитом за межами строку дії становить процентна ставка становить 2,5% за кожен день. [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 19.06.2024 року утворилась заборгованість у сумі 17\~766,54 грн., яка складається з заборгованості за тілом 4\~529,00 грн., заборгованості по процентам за користування 1\~888,50 грн., інфляційне збільшення за період з 04.04.2020 по 23.02.2022 1\~158,79 грн. (а.с. 23-24). 16.06.2020 року ТОВ «КФ.ЮА» та ТОВ «Фінансова компанія «Форза» уклали Договір факторингу № 20200616-К, згідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором (а.с. 65-71). 26.02.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу № 20210226-К/2, згідно умов якого позивач набув статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза» включно і до [PERSON] (а.с. 14-22). Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за Договором №00020035077 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 17\~766,54 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а також контррозрахунку розміру заборгованості також не надано. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда Ф» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7 000,00 грн., які підтверджуються: договором про надання правової допомоги 20240617-3 від 17.06.2024 року; розрахунком суми судових витрат (а.с. 29-32). Відповідно до ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 7000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial