Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON] ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни (далі - третя особа, приватний нотаріус Переверзева Г.О.), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.11.2021 року, просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, укладений 20.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21449050 від 20.05.2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Г.О., згідно якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2014 року № 1491 [PERSON] продав [PERSON] 40 % частки у Товаристі з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» (далі - ТОВ «ТД «Камілла») за 8 000 000 грн. [PERSON] зареєстрував частку у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» на своє ім`я, однак, кошти за цю частку у визначений договором строк продавцю не сплатив. 05.05.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» та про заміну первісного кредитора на нового. На час подання позовної заяви [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17.12.2014 року. 20.05.2015 року між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував своїй матері [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Позивач вказував, що договір дарування від 20.05.2015 року є фіктивним, укладений за наявності спільного умислу між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з метою погіршення матеріального становища [PERSON] шляхом приховання майна, що в подальшому надасть [PERSON] можливість ухилитися від виконання грошового зобов`язання перед кредиторами. За таких обставин, посилаючись на положення ст. ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду із цим позовом. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено (том 1, а. с. 245-248; том 3, а. с. 24-27). Постановою Верховного Суду від 13.03.2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 3, а. с. 315-320). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 року під головуванням судді Новака Р.В. в порядку загального позовного провадження прийнято до провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року під головуванням судді Новака Р.В. зупинено провадження у вказаній цивільній справі до вирішення по суті справи № 757/30431/18-ц та № 370/1226/15-ц за заявою [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД «Каміла», зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним (том 4, а. с. 164). Постановою Київського апеляційного суду від 27.04.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 4, а. с. 245-246). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року під головуванням судді Новака Р.В. заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про визнання недійсним договору дарування квартири (том 6, а. с. 68). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. від 25.02.2021 року № 59 справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року під головуванням судді Григоренко І.В. прийнято до провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та підготовче засідання у справі призначено на 16.08.2021 року. 12.08.2021 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року визнано явку позивача обов`язковою, та, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 29.11.2021 року. 02.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2021 року пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. у вказаній цивільній справі повернуто заявнику без розгляду. 19.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив: визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, укладений 20.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21449050 від 20.05.2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Г.О., згідно якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за [PERSON] 26.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відмову у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року заяву позивача про уточнення позовних вимог у вказаній цивільній справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 21.04.2022 року. 23.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків заяви про уточнення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року, у зв`язку з неявкою учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 31.10.2022 року. 26.10.2022 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 26.10.2022 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року додаткові письмові пояснення позивача у вказаній цивільній справі повернуто позивачу. 31.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Буряк І.М. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 31.10.2022 року, за її відсутності, в якій остання просила відкласти розгляд справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-1, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 02.03.2023 року. 01.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Буряк І.М. надійшли додаткові заперечення на позовну заяву. 02.03.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, підготовче засідання призначено на 29.05.2023 року. 04.05.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити. 29.05.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 11.09.2023 року. 29.05.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 12.06.2025 року. 23.08.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити. 11.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, та підготовче засідання призначено на 11.12.2023 року. 05.12.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити. 11.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 11.12.2023 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що заперечує проти закриття підготовчого провадження. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2023 року, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 13.03.2024 року. 19.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. надійшли письмові пояснення. 13.03.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 30.04.2024 року. 12.03.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 25.03.2024 року. 20.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли пояснення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2024 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-2, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.06.2024 року. 02.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024 року під головуванням судді Бусик О.Л. у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Грушка О.О. про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. від розгляду цивільної справи № 757/12646/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено. 16.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 20.08.2024 року. 24.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. надійшли письмові пояснення, які 05.08.2024 року були передані головуючому судді. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. у вказаній цивільній справі повернуто третій особі. 20.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20.08.2024 року, без фіксування технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2024 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача-1 та третьої особи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 03.12.2024 року. В судове засідання 03.12.2024 року з`явилися представник відповідача-1 та представник відповідача-2. Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач та третя особа у письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та третьої особи. В судовому засіданні представник відповідача-1 щодо задоволення позову заперечувала та просила в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідача-2 щодо задоволення позову заперечувала та просила в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представників відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що 17.12.2014 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», згідно умов якого [PERSON] передав належну йому частку у статутному капіталі товариства у розмірі 40%, а [PERSON] прийняв вказану частку у власність, та сплачує за неї грошову суму в розмірі, в порядку та на умовах, викладених у договорі. Вартість відчужуваної частки становить 8 000 000 грн., які [PERSON] зобов`язувався сплатити протягом 60 днів з моменту укладення та підписання цього договору (том 1, а. с. 15-16). Згідно з копією свідоцтва ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17.12.2014 року, частка учасника [PERSON] сформована у повному обсязі та дорівнює 40%, що становить 8 000 000 грн (том 1, а. с. 17). 05.05.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» та про заміну первісного кредитора на нового (том 1, а. с. 19-20). У п. 1.3 договору про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і право вимоги, що виникне в майбутньому щодо сплати боргу, враховуючи пеню, індекс інфляції, 3% річних, інші права, що забезпечували б виконання договору, тощо. Згідно п. 1.5 договору про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року, первісний кредитор стає майновим поручителем за виконання боржником зобов`язань за договором купівлі-продажу у розмірі 20 000,00 грн. 06.05.2015 року та 12.05.2015 року ФОП [PERSON] направив [PERSON] повідомлення про укладений договір щодо відступлення права вимоги та про зміну первісного кредитора, вимагаючи сплатити борг протягом 3-х днів шляхом переведення грошових коштів на його рахунок як нового кредитора, вказавши, що [PERSON] надав майнову поруку новому кредитору за виконання боржником грошового зобов`язання у розмірі 20 000,00 грн. (том 1, а. с. 21-22). 20.05.2015 між [PERSON] , яка діяла в інтересах свого чоловіка [PERSON] та [PERSON] (мати [PERSON] ) укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195, відповідно до умов якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (том 1, а. с. 12-13). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20.08.2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміллі» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05.05.2015 року, інфляційні втрати у розмірі 4 192 000 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 370 189,39 грн. Вказаним рішенням апеляційного суду встановлено, що [PERSON] не сплатив ФОП [PERSON] кошти за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміллі» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі № 757/42885/19 стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року № 370/1226/15-ц три процента річних у розмірі 582 524 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 308 640,45 грн.; за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2017 року № 752/18635/15-ц три процента річних у розмірі 4 486,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 323,61 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 16.08.2022 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року в частині вирішення вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у позові. Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 757/42885/19 постанову Київського апеляційного суду від 16.08.2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року у справі № 752/18635/15-ц 3 % річних у розмірі 4 486,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 323,61 грн., скасовано; рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року змінено, виклавши абзац четвертий у такій редакції: «за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року № 752/18635/15-ц 3% річних у розмірі 4 486 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 323,61 грн.» Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 282699981 від 03.11.2021 року рішенням Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.05.2015 року з індексним номером 21449050 зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за [PERSON] , за [PERSON] (том 6, а. с. 126-127). Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч. 1 ст. 722 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у ст. 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у ст. 215 ЦК України. Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23.08.2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09.09.2017 року у справі № 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Крім того, у постанові від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах дійшла висновку про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Відповідач [PERSON] усвідомлюючи наявність обов`язку зі сплати грошового зобов`язання, мав намір на ухилення від його виконання, а отже спрямував свої дії на фіктивний перехід права власності на своє нерухоме майно до близького родича (матері) з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання. Більш того, оспорюваний договір дарування уклали сторони, які є близькими родичами, без наміру створення правових наслідків, що свідчить про фіктивний перехід права власності на спірне нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів. Однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Верховний Суд у постанові від 24.07.2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) зробив висновок про те, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Такі дії [PERSON] не можна визнати добросовісними у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 3 ст. 13 цього ж Кодексу. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 11.09.2019 року у справі № 757/6306/16-ц та від 09.10.2019 року у справі № 754/4985/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір дарування за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ними правових наслідків (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), є порушенням ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, Наведене, в свою чергу, є правовою підставою для визнання вказаного договору дарування недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Відповідачі не надали належних, достатніх та допустимих доказів на спростування викладених обставин. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] , укладений 20.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О. за реєстровим № 195 та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану квартиру, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 8073,61 грн., що підтверджується квитанціями від 18.03.2016 року на суму 6 890,00 грн. та 275,61 грн. та квитанцією № 5653-8126-5704-2411 від 14.02.2022 року на суму 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів, а саме по 4 036,80 грн. з кожного, оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved