Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця» працюючи з 2001 року в різних структурних підрозділах на різних посадах. З 24.02.2022 для позивача було запроваджено простій до 31.03.2022, а з 01.04.2022 з нею було призупинено трудові відносини відповідно до наказу № 389/ос. Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Так, рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 у справі № 359/6714/23 позов [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 389/ос від 01.04.2022 в частині призупинення дії трудового договору із [PERSON] 13.02.2024 позивачем було направлено листа до відповідача з повідомленням про намір приступити до своїх посадових обов`язків та проханням повідомити про можливість виходу на роботу відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.11.2023 у справі № 359/6714/23. Тобто, позивач мала та має бажання працювати в АТ «Українська залізниця». У відповідь на дане звернення позивачем було отримано копію листа від 01.03.2024 № ЦЦУП 13/71, що містився в поштовому відправленні № 0503815036958. В додаток до листа № ЦЦУП 13/71 01.03.2024 було долучено копію попередження про наступне вивільнення № ЦПК-115, датовану 21.08.2023, водночас копія даного попередження не була належним чином засвідчена. До вищевказаного листа було долучено перелік вакантних посад лише станом на 01.03.2024. 10.05.2024 позивач отримала від відповідача 29375,04 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у призначенні платежу було зазначено, що це заробітна плата за травень 2024 року, то позивач направила лист від 11.05.2024 до свого роботодавця - АТ «Українська залізниця» з проханням пояснити що це за грошові кошти. У відповідь на лист від 11.05.2024 відповідач надав відповідь, що позивача звільнено згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату та надав копію наказу (розпорядження) № 1095/ос від 08.05.2024 про припинення трудового договору (контракту) з позивачем. До моменту отримання відповіді на вищевказаний лист, відповідач не надав жодними засобами зв`язку повідомлень/інформації про припинення трудових відносин та про особисте отримання наказу про звільнення та трудової книжки. Також, позивача не було особисто повідомлено за 2 місяці про наступне вивільнення. Копію наказу (розпорядження) № 1095/ос від 08.05.2024 позивач особисто не отримувала. Відповідач надіслав копію наказу про звільнення лише у відповідь на звернення позивача, яке остання отримала 03.06.2024, що підтверджується копією конверту, описом вкладення та роздруківкою з Укрпошти. Водночас жодних документів про скорочення штату позивачу особисто під розпис повідомлено не було, трудової книжки в день звільнення позивач не отримувала. Своє звільнення позивачка вважає незаконним, у зв`язку із цим просить: визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) від 08.05.2024 № 105/ос про припинення трудового договору (контракту) АТ «Українська залізниця» про звільнення 10.05.2024 [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити її на посаді старшого ревізора відділу внутрішнього аудиту управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця» з 10.05.2024 або рівнозначній посаді у разі скорочення вказаної посади; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 вказану цивільну справу направлено до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді від 14.08.2024 справу прийнято до провадження судді Новака Р.В. та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 30.09.2024 представник позивача - адвокат Клубань М.В. подала до суду клопотання про долучення доказів по справі та додаткові пояснення по справі в яких зазначено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 30.09.2024 у розмірі 139457,77 грн. 14.10.2024 представник позивача - адвокат Клубань М.В. подала до суду відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначала, що матеріали справи не містять будь-яких кадрових документів, що знаходяться в особовій справі [PERSON] , в яких зазначені контактні дані останньої, зокрема зареєстроване місце проживання (перебування), номер телефону, на які АТ «Українська залізниця» направляло копії кадрових документів у застосунку Вайбер (Viber), адресу електронної пошти, як про це наголошено відповідачем у відзиві на позовну заяву, а сам лист № ЦЦУП-13/258 від 21.08.2023, попередження про наступне вивільнення від 21.08.2023 № ЦПК-115, лист ЦЦУП-12/328 від 26.09.2023 пропозиції від 26.09.2023 № ЦПК-203, лист № ЦЦУП-13/422, пропозиції від 17.10.2023 № ЦПК 243. Дані відправлення, як стверджує відповідач, направлялись поштою, водночас вони не містять навіть описів вкладень. Без опису вкладення не можливо довести, що саме знаходилось у вказаних конвертах. 21.10.2024 представником відповідача АТ «Українська залізниця» - Редевич О.М. до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що рішення про звільнення [PERSON] прийнято у зв`язку зі скороченням штату. Зазначала, що позивачу неодноразово направлялися попередження про вивільнення, перелік вакантних посад, а в подальшому наказ про звільнення засобами поштового зв`язку, у застосунок Вайбер за номером телефону, а також на електронну пошту. Зауважено, що всі посади Департаменту внутрішнього аудиту та контролю були скорочені, тотожних посад у штатному розписі не залишилося, що виключає застосування ст. 42 КЗпП України. Згідно листа № ЦПК-19-24/1327 від 26.09.2024 [PERSON] на дату звільнення не була членом виборного профспілкового органу. Попередження про наступне вивільнення та наказ про припинення трудового договору підписано уповноваженими на те особами. Згідно довідки № 427 від 24.09.2024 посадовий оклад [PERSON] становив 16530,00 грн., середньоденна заробітна плата складає 768,84 грн. Щодо видачі трудової книжки представник відповідача зазначав, що до цього часу позивач не з`явилася особисто для отримання свої трудової книжки і не надала згоду на її пересилання, що вочевидь не може покладати на роботодавця несприятливі наслідки, так як отримання трудової книжки залежить виключно від волевиявлення працівника. 06.11.2024 представником відповідача АТ «Українська залізниця» - Редевич О.М. до суду було подано заперечення на відповідь на відзив. 20.11.2024 представник позивача - адвокат Клубань М.В. подала до суду додаткові пояснення по справі. Представник позивача - адвокат Клубань М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача - Редевич О.М. в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що з 01.12.2016, відповідно до наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 2216/ос від 30.11.2016, [PERSON] була прийнята на роботу на посаду старшого ревізора Відділу внутрішнього аудиту Управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця» (т. 1 а.с. 24). Із 30.08.2017 на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 2138/ос від 30.08.2017 позивач була переведена на посаду старшого ревізора Відділу внутрішнього аудиту Управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця» (т. 1 а.с. 25). Згідно наказу АТ «Українська залізниця» від 01.04.2022 № 389/ос з 01.04.2022 до припинення або скасування воєнного стану в Україні з [PERSON] призупинено дію трудового договору (т. 1 а.с. 227г). Відповідно до рішення наглядової ради АТ «Українська залізниця» від 23.02.2023 та змін № 157 до штатного розпису апарату управління АТ «Українська залізниця», затверджених 08.10.2020, зі Змінами № 4 від 24.07.2023, Департамент внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниці» ліквідований, зі штатного розпису апарату управління АТ «Українська залізниця» вилучено всі посади Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця», в тому числі й посаду, яку обіймала позивач (т. 1 а.с. 165-179). Про вказані зміни та заплановане попередження працівників про наступне вивільнення [PERSON] повідомлено 31.07.2023 у застосунку Вайбер (Viber) за її номером телефону [NUMBER] , дві галочки фіолетового кольору у листуванні з позивачем свідчать, що остання прочитала направлене їй повідомлення (т. 1 а.с. 182). 21.08.2023 листом № ЦЦУП-123/258 від 21.08.2023 АТ «Українська залізниця» направило [PERSON] попередження про наступне вивільнення віл 21.08.2023 № ЦПК-115 з переліком вакантних посад для подальшого працевлаштування, за умови відповідності вимогам визначеної посади. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням та отриманий нею не був (т. 1 а.с. 184-196). Попередження про наступне вивільнення з переліком вакантних посад для подальшого працевлаштування 21.08.2023 направлявся [PERSON] і у застосунку Вайбер за її номером телефону [NUMBER] , дві галочки фіолетового кольору у листуванні з позивачем свідчать, що остання прочитала направлене їй повідомлення, проте жодним чином не відреагувала (т. 1 а.с. 197). 26.09.2023 листом № ЦЦУП-12/328 від 26.09.2023 АТ «Українська залізниця» направило [PERSON] пропозиції з переліком вакантних посад для подальшого працевлаштування, за умови відповідності вимогам визначеної посади. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням та отриманий нею не був (т. 1 а.с. 198-200). Пропозиція з переліком посад 26.09.2023 навправлялася [PERSON] і у застосунку Вайбер за її номером телефону [NUMBER] , дві галочки фіолетового кольору у листуванні з позивачем свідчать, що остання прочитала направлене їй повідомлення, проте жодним чином не відреагувала (т. 1 а.с. 201). 17.10.2023 листом № ЦЦУП-13/422 від 17.10.2023 АТ «Українська залізниця» направило [PERSON] пропозиції з переліком вакантних посад для подальшого працевлаштування, за умови відповідності вимогам визначеної посади. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням та отриманий нею не був (т. 1 а.с. 202-204). Пропозиція з переліком посад 17.10.2023 навправлялася [PERSON] і у застосунку Вайбер за її номером телефону [NUMBER] , дві галочки фіолетового кольору у листуванні з позивачем свідчать, що остання прочитала направлене їй повідомлення, проте жодним чином не відреагувала (т. 1 а.с. 205). 19.02.2024 на адресу АТ «Українська залізниця» надійшла заява [PERSON] від 13.02.2024 про намір приступити до виконання своїх обов`язків у зв`язку з ухваленням рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2023 по справі № 359/6714/23 (т. 1 а.с. 206). Листом № ЦЦУП-13/71 від 01.03.2024 АТ «Українська залізниця» надало [PERSON] відповідь на заяву від 19.02.2024 та повторно направлено попередження про наступне вивільнення від 21.08.2023 № ЦПК -115 та перелік вакантних посад АТ «Українська залізниця» станом на 01.03.2024, які відповідають її освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням № 0503815036958 та був отриманий позивачем 07.03.2024, що також підтверджується матеріалами позовної заяви (т. 1 а.с. 207-213). 12.04.2024 листом № ЦЦУП-13/99 від 12.04.2024 АТ «Українська залізниця» направило [PERSON] пропозиції з переліком вакантних посад для подальшого працевлаштування, за умови відповідності вимогам визначеної посади. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням № 0503843473182 та був отриманий нею 23.04.2024 (т. 1 а.с. 214-223). Свою згоду на переведення на жодну із запропонованих посад [PERSON] не надала. Наказом АТ «Укрзалізниця» від 08.05.2024 № 1095/ос [PERSON] була звільнена з посади старшого ревізора Відділу внутрішнього аудиту Управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця» відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату (т. 1 а.с. 19, 224-227в). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У постанові Верховного суду від 22.12.2021 у справі № 303/798/17 (провадження № 61-1863св20) зазначено, що законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення працівників про скорочення чисельності або штату працівників. Метою персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці є надання працівникові завчасно визначитися із майбутнім працевлаштуванням або підшукати собі іншу роботу. Аналогічний правовий висновок міститься і в листі Мінсоцполітики від 24.09.2019 № 10/0/36-19. Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 11.09.2024 у справі № 758/2190/23, положення статті 49-2 КЗпП України не містить обов`язку роботодавця ознайомлювати працівника з попередженням про наступне вивільнення та з вакантними посадами на підприємстві саме під особистий підпис. Із матеріалів справи вбачається, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджується витягом зі змін № 4 до штатного розпису Апарат управління АТ «Укрзалізниця» (т.1. а.с. 179). Про вказані зміни та заплановане попередження працівників про наступне вивільнення, а також про звільнення у зв`язку із скороченням штату [PERSON] повідомлялося 31.07.2023, 21.08.2023, 26.09.2023, 17.10.2023, 10.05.2024 у застосунку Вайбер (Viber) за її номером телефону [NUMBER] , дві галочки фіолетового кольору у листуванні з позивачем свідчать, що остання прочитала направлені їй повідомлення. Факт належності номеру телефону [NUMBER] , електронної пошти: [INFO] саме [PERSON] підтверджується змістом її заяви від 13.02.2024, яка зареєстрована в АТ «Українська залізниця» за № Ц-99-К-475 від 19.02.2024 (т. 1 а.с. 44). Крім того, листом № ЦЦУП-13/71 від 01.03.2024 АТ «Українська залізниця» повторно направлено [PERSON] попередження про наступне вивільнення від 21.08.2023 № ЦПК -115 та перелік вакантних посад АТ «Українська залізниця» станом на 01.03.2024, які відповідають її освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи. Вказаний лист направлявся на адресу місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] поштовим відправленням № 0503815036958 та був отриманий позивачем 07.03.2024, що також не заперечується в позовній заяві (т. 1 а.с. 207-213). Тобто позивач була належним чином попереджена більш ніж за 2 місяці про наступне вивільнення, а також відповідачем неодноразово пропонувалися вакантні посади в АТ «Українська залізниця». Також, відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Тобто, застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед працівників обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Відтак, враховуючи, що всі однакові посади старшого ревізора та взагалі всі посади Департаменту внутрішнього аудиту та контролю вилучені зі штатного розпису АТ «Українська залізниця», застосування у такому випадку положень статті 42 КЗпП України є безпідставним. Згідно із частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пункти 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 та 3 статті 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що позивачка не була членом профспілкової організації відповідача, а отже згоду від профспілкової організації на його звільнення з підстав пункту 1 статті 40 КЗпП України власник не отримував (т. 1 а.с. 231а-231б). Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення. Близький за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-43/асі18). 07.03.2024 позивачка отримала поштове відправлення № 0503815036958 в якому містилося попередження про наступне вивільнення від 21.08.2023 № ЦПК -115 та перелік вакантних посад АТ «Українська залізниця» станом на 01.03.2024, які відповідають її освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи (т. 1 а.с. 207-213). 07.03.2024 та 23.04.2024 позивачці пропонувались вакантні посади, всього 281 вакансій (т. 1 а.с. 208-210, 216-220). Свою згоду на переведення на жодну із запропонованих посад [PERSON] не надала. Відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 333/4222/19, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що відповідно до наказу АТ «Українська залізниця» № 1095/ос від 08.05.2024 про припинення трудового договору (контракту) позивачку було звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог, передбачених статтею 49-2 КЗпП України, [PERSON] була своєчасно повідомлена про наступне вивільнення і їй запропоновано вакантні посади в установі відповідача з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду. Установивши, що у відповідача мали місце зміни в організації праці, роботодавцем дотримано процедуру звільнення позивачки за скороченням штату працівників, що підтверджується відповідними доказами, які містять матеріали справи, ураховуючи похідність вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed