Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь 14 110 грн. завданої шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 001699 від 04.03.2023 року, встановлено, що 04.03.2024 р. близько 04 год. 00 хв. На річці Синюха, с. Синюха Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] здійснив сіткою незаконний лов водних біоресурсів плітки 7 екз., окуня 1 екз., на суму 14\~110 грн. Своїми діями [PERSON] порушив розділ 4 п. 1.1. Правил любительського і спортивного рибальства та ст.\~63\~Закону\~України\~«Про тваринний\~світ» і несе відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі -КУпАП). Чим завдав збитків рибному господарству України на суму 14 110 грн. Постановою № 384/167/23 від 05.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України, постановою суду не вирішено. Згідно із розрахунком розміру шкоди [PERSON] наніс збитків рибному господарству України на загальну суму 14 110 грн, яка не відшкодована, а тому підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2024 року здійснено перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 06 червня 2024 року. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений у\~встановленому законом\~порядку,\~заяви про\~розгляд справи\~без його\~участі не\~надсилав,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив. У судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Письмовий відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив. Вся інформація про розгляд справи про відкриття провадження, розгляд справи, судові засідання розміщується на сайті суду та є загальнодоступною. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що згідно Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 року № 229 (в редакції наказу від 23.02.2023 № 93), Кіровоградський рибоохоронний патруль є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Основним завданням Кіровоградського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем в районі діяльності. Преамбулою до Закону України\~«Про\~тваринний\~світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] , 04.03.2023 року о 04 год. 00 хв., в Кіровоградській області, Голованівський район, с. Синюха, річка Синюха, здійснював протизаконний лов риби з гумового човна зеленого кольору «Лисичанка», забороненим знаряддям лову, а саме мисиновою сіткою в кількості 1 штука, розміром L-50, H-1,2, а-40х40, яка була вилучена. Поряд з цим [PERSON] зловив рибу в кількості: окунь 1 шт., плітка 7 шт., загальною вагою 2 кг., яку вилучено у порушника, чим грубо порушив п. 1.1 «Правил любительського і спортивного рибальства», ст.63 Закону України "Про тваринний світ", тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП. Чим завдав збитків рибному господарству України на суму 14 110 грн. Постановою № 384/167/23 від 05.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України, постановою суду не вирішено. Згідно із розрахунком розміру шкоди [PERSON] наніс збитків рибному господарству України на загальну суму 14 110 грн, яка не відшкодована, а тому підлягає стягненню з відповідача. 17.08.2023 року Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області на адресу відповідача було направлено сповіщення щодо необхідності відшкодування заподіяних державі збитків в сумі 14\~110,00 грн Дані обставини підтверджуються протоколом про вчинення адміністративного правопорушення № 384/167/23 від 05.07.2023 року, протоколом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області №001699 від 04.03.2023 року, розрахунком матеріальної шкоди, проведеного фахівцями. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст.\~27\~Закону\~України\~«Про тваринний\~світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до розділу 4 п. 1.1 «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року №\~700, забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів. Згідно приписів ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз. 11 ч. 1ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконних дій відповідача (1 екз. плітки х 1 564 грн. = 1 564 грн., всього було виловлено 7 екз. плітки, 7 екз. плітки х 1\~564 грн. = 10\~948 грн. 1 екз окуня х 3\~162 грн.) загальна сума нарахованих збитків становить 14\~110 грн. розраховано у відповідності до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зани України). Додаток №1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1042 від 29.09.2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову) зниження або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів». Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до\~статті 13 Конституції України\~та\~статті 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією України. Відповідно до\~ст.10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до\~ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно зі\~ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Згідно з вимогами\~ст.47 Закону України « Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими, шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишньому природного середовища відповідних рад. Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.4 та ч.5\~ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно\~ст.69 ЗУ"Про охорону навколишнього природного середовища"\~шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4. ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляється конкретні суми коштів до державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Враховуючи викладене суд, дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 14\~110,00 грн. У статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем по справі, а саме 2 684,00 грн. судового збору за пред`явлення позову. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved