Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач заначив, що між сторонами спільне життя не склалося, протягом останнього року сімейне життя між позивачем і відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин, а також спільне проживання, спільне господарство не ведуть, дітей від шлюбу не мають. Позивач в своїй заяві від 27 листопада 2024 року позов про розірвання шлюбу підтримав, просив його задовольнити, розгляд справи просив провести у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в своїй заяві від 18 листопада 2024 року розгляд справи просить провести у її відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає та просить задовільнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Шлюб зареєстрований, 25 вересня 2020 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 94. Сторони дітей від шлюбу не мають. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Фактично шлюбні відносини припинені, подружжя не веде спільного домогосподарства, спору про поділ майна не має. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення судових витрат з відповідача у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судом не вирішується, оскільки позивач у позовних вимогах просив суд залишити за ним понесені судові витрати.

Outcome: approved