Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, [PERSON] , [INFO] , є племінником померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник вказав, що [INFO] помер [PERSON] , який є дядьком заявника [PERSON] , та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Місцем державної реєстрації смерті є Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис за №1125 складено 25 листопада 2023 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] на належне йому майно відкрилася спадщина, а оскільки померлим заповіт не складався, то спадкування повинно відбуватися за правилами спадкування за законом. До складу спадщини входить право спадкодавця на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору дарування від 03 серпня 2006 року, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, яким дарувальниця [PERSON] подарувала обдарованим [PERSON] і [PERSON] в рівних частках згадану квартиру. Окрім [PERSON] спадкоємцем за законом є також донька померлого - [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, проживає на території цієї федерації, адреса її місця проживання не відома, заяви про прийняття спадщини після померлого батька не подавала, у зв`язку з чим до спадкування не залучається. Бажаючи успадкувати майно після свого дядька, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л. з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на неї, у зв`язку з чим 09 лютого 2024 року вказаним нотаріусом була заведена спадкова справа за №10/2024. Але, як з`ясувалося, отримати свідоцтво про право на спадщину у заявника можливості не має, наслідком чого є Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12 серпня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що згідно підпунктами 4.1,4.2,4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Нотаріус в постанові також зазначає, що на підставі наданих спадкоємцем документів, а також документів, отриманих ним у зв`язку з провадженням у спадковій справі та на підставі зроблених ним перевірок за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не має можливості встановити родинні відносини між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендує звернутися до суду для вирішення питання щодо таких відносин. Таким чином, для того, щоб реалізувати своє право на спадкування після дядька [PERSON] та, відповідно, отримати свідоцтво про право на спадщину, заявнику [PERSON] необхідно звернутися до суду та в судовому порядку встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились. Надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, з підстав, викладених у позові. Представник Територіальної громади м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, рішення просив прийняти згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Місцем державної реєстрації смерті [PERSON] Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис за №1125 складено 25 листопада 2023 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] на належне йому майно відкрилася спадщина, а оскільки померлим заповіт не складався, то спадкування повинно відбуватися за правилами спадкування за законом. До складу спадщини входить право спадкодавця на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору дарування від 03 серпня 2006 року, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, яким дарувальниця [PERSON] подарувала обдарованим [PERSON] і [PERSON] в рівних частках згадану квартиру. Окрім [PERSON] спадкоємцем за законом є також донька померлого - [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації, проживає на території цієї федерації, адреса її місця проживання не відома, заяви про прийняття спадщини після померлого батька не подавала, у зв`язку з чим до спадкування не залучається. Бажаючи успадкувати майно після [PERSON] , [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л. з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на неї, у зв`язку з чим 09 лютого 2024 року вказаним нотаріусом була заведена спадкова справа за №10/2024. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12 серпня 2024 року приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л., вбачається, що згідно підпунктами 4.1,4.2,4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Нотаріус в постанові також зазначає, що на підставі наданих спадкоємцем документів, а також документів, отриманих ним у зв`язку з провадженням у спадковій справі та на підставі зроблених ним перевірок за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не має можливості встановити родинні відносини між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендує звернутися до суду для вирішення питання щодо таких відносин. Заявник [PERSON] народився [INFO] в місті Донецьк, який на той час територіально відносився до Донецької області Української Радянської Соціалістичної Республіки. Батьками [PERSON] були українець за національністю [PERSON] та німка за національністю [PERSON] . [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] , оскільки в них були спільні батьки - мати: [PERSON] та батько: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] . За народження мати заявника також, як її брат мала прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] », а зміна прізвища на « [PERSON] » відбулася у зв`язку з реєстрацію її шлюбу з [PERSON] , яка відбулася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Відділу записів громадянського стану Виконавчого комітету Кіровської райради м. Донецька Донецької області був зроблений відповідний актовий запис за №403. Наявність родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , як між братом та сестрою, також доводиться місцем їх народження, яким є м. Тюмень республіки СРСР, що вбачається з змісту свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] та його паспорта громадянина України, а також датами їх народження в м. Тюмень: [PERSON] народилася [INFO] , а [PERSON] - [INFO] , що дає підстави для висновку про те, що вони є рідними сестрою та братом. Той факт, що мати заявника [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є рідними братом та сестрою, також доводиться тим, що [PERSON] 03 серпня 2006 року дарує їм - по 1 /2 кожному, належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері заявника [PERSON] , яка сталася [INFO] , належну їй 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] у рівних частках успадкували її чоловік [PERSON] , її син [PERSON] та її син [PERSON] . Із системного аналізу наведених документів вбачається, що [PERSON] є племінником [PERSON] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, маючих юридичне значення», перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст.315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються і визнаються заінтересованою особою. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved