Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

І. Описова частина. Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір № 6748354. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. На підставі договору факторингу № 13022024 від 13.02.2024, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі і відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 13.02.2024 до договору факторингу № 13022024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17304,20 грн, з яких: 6200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11104,20 грн - сума заборгованості за відсотками. 18.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 4282951. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. На підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі і відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/21 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30800,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 11.06.2023 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладений договір позики № 5703502. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що отримав інформацію передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних». На підставі договору факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023, укладеного між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі і відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 18.10.2023 до договору факторингу № 18-10/2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14499,45 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9999,45 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Ураховуючи викладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та договорами позики в загальній сумі 62603,65 грн. та витрати зі сплати судового збору. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, позовні вимоги визнав, про що 02.12.2024 подав відповідну заяву. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 11.10.2024 представник позивача [PERSON] , в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.10.2024 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. ІІ. Мотивувальна частина рішення Вирішуючи питання про прийняття визнання позову відповідачем, суд виходить з наступного. За приписами ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 09.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 6748354 (а.с. 8-12), таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 13), паспорт споживчого кредиту (а.с. 14). Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 6200,00 грн строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору № 6748354 від 09.06.2023 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри кредиту та відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. 13.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна», а ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать (а.с. 16-17). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13022024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24559,86 грн., з яких: 6200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11104,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). 18.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 4282951, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 26-28). Відповідно до умов договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 8000,00 грн строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою 59,71 % за перший день користування позикою (фіксована) та базовою процентною ставкою 2,50 % з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови договору позики № 4282951 від 18.07.2023 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри кредиту та відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать (а.с. 30-31). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 19 до договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30800,00 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). 11.06.2023 між «Маніфою» та [PERSON] укладений договір позики № 5703502 (а.с. 42-46), паспорт позики (а.с. 49-51). Відповідно до умов договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 4500,00 грн строком на 79 днів, з базовою процентною ставкою 2,49000 % на день (застосовується протягом першого розрахункового періоду) та основною процентною ставкою 3,00000 % на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови договору позики № 5703502 від 11.06.2023 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри кредиту та відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. 18.10.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18-10/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Маніфою», а ТОВ «Маніфою» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать (а.с. 52-54). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18-10/2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14499,45 грн., з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9999,45 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с. 56). Згідно зі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість встановлення у договорі про споживчий кредит комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Ураховуючи наведене, представлені суду докази та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, то позивачу необхідно повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 1514 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору в розмірі 1514 грн. Покликаючись на положення статей 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved