Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до держави Російська Федерація, в якій просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 35 000 євро (еквівалент 1 591 082,50 грн.). В обґрунтування позову зазначив, що Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затвердило наказом №75 від 25.04.2022 року перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) у 2022 році. Відповідний наказ розроблено на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України». Є три критерії, на які при цьому спираються: території, що є тимчасово окупованими; території, що знаходяться в оточенні (блокуванні); території, на яких ведуться активні бойові дії. Таким чином вказує, що реєстрація проживання на даній території є беззаперечним доказом проживання позивача у епіцентрі військових/бойових дій, під час якого останній стає живим свідком вбивств, тілесних ушкоджень, знищення майна мирного населення тощо та чує, бачить військові постріли, бомбардування, вибухи пожежі, руйнування тощо. Позивач проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до зазначеного наказу Харківська міська територіальна громада, яка знаходиться на території Харківського району, відноситься до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на день подання позову. До 24.02.2022 року позивач разом зі своєю сім`єю проживав у місті Харкові, проте з початком збройної агресії ситуація у місті загострювалась, були постійні обстріли різних районів міста Харкова з боку РФ, особливо частина міста "Павлове Поле", в якій саме позивач і проживав. Окрім того вказує, що згідно Інформаційної довідки № 310830831 від 26.09.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на праві приватної власності належить нерухомість, а саме: виробничо-складський комплекс, загальною площею 9688,9 кв.м, що [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.8 розділу І зазначеної постанови вся територія Дергачівської міської територіальної громадив віднесена до території можливих бойових дій з 13.09.2022 року. Таким чином дана нерухомість, яка належить позивачу, розташована в районах проведення воєнних (бойових) дій. У період з 28.04.2022 року по 03.05.2022 року мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств РФ, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будівлям, а саме будівлям майнового комплексу (виробничих приміщень) які перебувають у власності позивача [PERSON] та використовувалися у господарській діяльності ФО-П [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що призвело до пошкоджень вищевказаних об`єктів За фактом вчинення зазначених порушень було відкрито кримінальне провадження № 22022220000003214. Так, нерухомості, яка належить позивачу та розташована за адресою: [ADDRESS] , нанесено наступну шкоду: Наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частини об`єкта та його окремих конструкцій, підсилення об`єкта, його окремих несучих та огороджувальних конструкцій. Орієнтовний ступень пошкодження об`єкта в цілому (41 %-80%). Категорія пошкоджень II. Для подальшої експлуатації об`єкта рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом реконструкції об`єкта. Вищезазначений факт нанесення майнової шкоди підтверджуються Звітом про проведення технічного обстеження Об`єкт: Виробничо - складський комплекс за адресою: [ADDRESS] , шифр № 22 - 11- 03 - ТЗ. З метою визначення оцінки майнової шкоди, яка була завдана, позивачем було замовлено розроблення зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва «Пошкодження та руйнування внаслідок воєнних дій та агресії російської федерації по об`єкту: «Виробничо-складський корпус по виробництву косметики, побутової хімії та засобів особистої гігєни за адресою: [ADDRESS] », відповідно до якого зведений кошторисний розрахунок становить 267911316,00 грн. Вищезазначені факти нанесення майнової шкоди підтверджуються фотознімками, актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 28.10.2022 року, Актом про пожежу від 03.10.2022 року, Експертним висновком щодо первинного фіксування стану нерухомого майна, пошкодженого або зруйнованого внаслідок воєнних(бойових) дій від 31.10.2022 року № 84/ПМ-22. Моральні страждання внаслідок стресу позивача викликані через постійні повітряні тривоги та необхідність перебувати тривалий час в укритті, бомбардування об`єктів критичної інфраструктури, втратою належного йому майна. В зв`язку з цим позивач зобов`язані докладати додаткових зусиль для організації свого життя, забезпечення безпеки та захисту порушених прав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.09.2024 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 22.11.2024 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до суду не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом. У зв`язку з тим, що судом вживалися заходи щодо виклику\~\~відповідача, однак останній в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, також відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Розглянувши матеріали справи, суд встановив. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 17.09.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 26.09.2022, [PERSON] був власником виробничо-складського комплексу загальною площею: 9 688,90 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6322082000:02:000:1995. Згідно експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 31.10.2022 щодо первинного фіксування стану нерухомого майна, пошкодженого або зруйнованого внаслідок воєнних (бойових), виконаного на замовлення ФОП [PERSON] , виробничі потужності Підприємства розташовані за адресою: [ADDRESS] , знаходяться на території Дергачівської територіальної громади Харківського району, Харківської області, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75. Руйнація та пошкодження нерухомого майна Замовника відбулися через порушенням законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил та інших відомств Російської Федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань. Номер кримінального провадження: 22022220000003214, Дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування): 22.10.2022 р. Пошкодження та руйнація нерухомого майна - виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (Інвентаризаційна справа № 21/01/2021-05) представляють собою: -деформація стін та наскрізні отвори в стіні з рваними краями; -руйнація та деформація перегородок між приміщеннями та між поверхами; -деформацію та оплавлення оздоблення фасадів; -пошкодження віконних отворів у вигляді вибитих склопакетів та деформацій віконних рам; -пошкодження електричних кабелів та труб водопостачання, водовідведення. Також факт\~нанесення майнової\~шкоди підтверджуються\~Звітом про\~проведення технічного обстеження Об`єкт: Виробничо - складський комплекс за адресою: [ADDRESS] , шифр № 22 - 11- 03 - ТЗ. Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно частини 1 статті 23 Цивільного кодексу вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Таким чином, частина\~1\~статті 1167 ЦК України\~встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором або законом України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх\~вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території України, починаючи з лютого 2022 року відчуває значні душевні страждання, оскільки він позбавлений можливості користуватись, розпоряджатися належним майном, вилучати корисні властивості належного майна для задоволення власних потреб та спілкуватись з однолітками, що завдає позивачці моральної шкоди. Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається, суд врахував таке: - предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; - місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; - передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; - вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; - національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту). У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з Російською Федерацією. З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди Російської Федерації бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України. Названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і\~Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08 червня 2022 року у справі №490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58). За загальним правилом шкода, завдана фізичним та юридичним особам внаслідок військової агресії Російської Федерації та тимчасової окупації суверенної території України відшкодовується Російською Федерацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі 635/6172/17). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Позивач обґрунтував завдану моральну шкоду постійними повітряними тривогами та необхідністю перебувати тривалий час в укритті, бомбардуванням об`єктів критичної інфраструктури, втратою належного йому майна, у зв`язку з цим позивач зобов`язаний докладати додаткових зусиль для організації свого життя, забезпечення безпеки та захисту порушених прав. Суд погоджується із доводами позивача про те, що моральні страждання викликані через постійні повітряними тривоги, необхідність перебувати тривалий час в укритті, бомбардування об`єктів критичної інфраструктури та втрату належного позивачу майна. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який заявлений позивачем у розмірі 35 000 Євро еквівалент 1 591 082,50 грн., є значно завищеним. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказаний висновок висловлений, у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 591/4825/17 (провадження № 61-1188св18). При оцінці обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 Верховний Суд України зазначив, що валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для можливості відновлення попереднього стану, а також пошкодження належного позивачу майна, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 100 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial