Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

27.08.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з вказаним позовом. 28.08.2024 року суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Коваленко В.П. постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області. 24.09.2024 року в результаті автоматизованого розподілу справа була передана до провадження судді Свинченко Г.Д. 25.09.2024 було винесено ухвалу про прийняття справи до провадження та призначення підготовчого судового засідання. Ухвалою від 22.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням 11.04.2023 року рішенням Обухівського районного суду Київської області з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2023 року і до досягнення дитиною\~\~повноліття. Відповідно до виконавчого листа № 2-1383/15 виданого 09.11.2015 року Обухівського районного суду Київської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015 року і до досягнення дитиною\~\~повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, борг станом на 01.06.2024 року становить - 331806,55 грн. За таких обставин, наявності виконавчого листа щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , неможливо сплатити заборгованість по виконавчому листу № 2-1383/15 виданому 09.11.2015 року Обухівським районним судом Київської області, що впливає на збільшення заборгованості по сплаті аліментів та виникає неправильне нарахування аліментів на утримання обох дітей, по різним викнавчи листам. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом і просить змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку, щомісчно, починаючи з 02.02.2023 року до повноліття дитини, враховуючи наявність виконавчого листа № 2-1383/15 виданого 09.11.2015 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення аліментів визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення дитиною повноліття відповідно до норм чинного Сімейного законодавства. В судове засідання позивач не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка повідомлялася належним чином. Від заінтересованої особи [PERSON] поштове повідомлення повернулося з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Від Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Також надіслали копію рішення Обухівського районного суду Київської області № 372/2510/19 від 29.11.2019 року, відповідно до якого зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримння малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/3423/15-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем було винесено постанову про зміну розміру стягнення аліментів. На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Рішенням Обухівського раойнного суду Київської області від 11.04.2023 року по справі № 372/412/23 провадження № 2-496/23 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2023 року і до досягнення дитиною\~\~повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області, заборговансть по аліментах з [PERSON] рахується з 13.08.2015 року по 01.06.2024 року і в сумі становить 331806,55 грн. [PERSON] дійсно є військовослужбовцем та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 19.09.2023 року та довідкою № 1/96/5559 від 28.12.2023 року. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області № 372/2510/19 від 29.11.2019 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримння малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/3423/15-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду і закон не передбачає такої можливості лише за наявності заборгованості платника аліментів по аліментним зобов`язаннями без врахування обставин, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13. Розмір аліментів, який, як зазначає позивач, стягується з нього за судовими рішеннями відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення зазначеного розміру, без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення його дітей і суперечитиме їхнім інтересам. Обидві дитини, як від першого так і від другого шлюбу позивача, мають право на гідне та забезпечене життя, а їх батько, у свою чергу, який є людиною працездатного віку, зобов`язаний брати участь у забезпеченні їх благополуччя. При цьому також ураховується, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитина, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на відповідачів відносно дітей, які проживають окремо від позивача. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доводи, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Саме по собі утримання аліментів з позивача на двох неповнолітніх дітей у загальному розмірі 1/2 частки доходу та наявність заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-1383/15 за період з 13.08.2015 року по 01.06.2024 року не може бути підставою для зменшення аліментів у розумінні положень\~ст.192 СК України. Позивач спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїм дітям. При вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси неповнолітньої дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення. Отже,\~розглянувши справу в межах заявлених вимог, з урахуванням поданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними, достатніми та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, внаслідок якого він не спроможний сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі, визначеному судовими рішеннями. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed