Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

в позові вказано «…Я володію квартирою [ADDRESS] . Право власності на дане майно зареєстроване в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно за № 21605246 від 21.02.2008. 14 лютого 2024 року я звернулась до нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій щодо даної квартири. Нотаріус мені повідомила, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого зареєстровано обтяження щодо квартири [ADDRESS] . В зв`язку з цим 14 лютого 2024 року я звернулася до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття обтяження (припинити чинність арешту нерухомого майна) щодо наступного нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 7960753, об?єкт обтяження: квартира в межах суми стягнення 524.00 грн., адреса : [ADDRESS] , зареєстрованого 23.09.2008 за № 7960753 реєстратором Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА N9797093 від 16.09.2008 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського МУЮ Середжук У.Л., 80966059364. Однак, 26 лютого 2024 року я отримала листа за підписом в.о. начальника Івано-Франківського ВДВС Кузика, у якому зазначено, що Івано-Франківський ВДВС не може зняти арешт, який був накладений 23.09.2008 року за № 7960753 реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Шухевичів, 21, оскільки на примусовому виконанні у відділі ДВС, згідно даних АСВП, не перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь стягувачів із [PERSON] боргу у сумі 524 грн., згідно постанови АА797093. Таким чином, я не можу реалізувати своє право на вільне здійснення користування та розпорядження своїм майном, оскільки на нього накладений арешт, який не можливо зняти в позасудовому порядку, так як виконавче провадження відсутнє, що порушує мої законні права та інтереси як власника майна, в тому числі і стосовно права вільного розпорядження майном, яке на даний час я маю намір відчужити шляхом укладення відповідного договору…». Позивач просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов чи його заперечення не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.02.2024 №366553095, двохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві сумісної приватноїналежить [PERSON] , на квартиру зареєстровано обтяження, арешт нерухомого майна від 23.09.2018. Обтяжувач: Відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, підстава обтяження- постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Номер запису про обтяження 7960753.\~\~ Згідно листа відділу ДВС від 20.02.2024 №2379 повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС, згідно даних АСВП, не перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь стягувачів із [PERSON] боргу у сумі 524 грн, згідно постанови АА797093.Узв`язку з відсутністю даних про виконавче провадження АА №797093, відділ не може зняти арешт, який був накладений 23.09.2008 року за №7960753.\~\~ Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Згідно із частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для відновлення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 3 ст. 2 ЦПК України в якості загальних засад (принципами) цивільного судочинства вказано змагальність сторін; диспозитивність. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Перебування під арештом належного позивачу нерухомого майна за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-якого виконавчого документу, порушує право позивача на користування належним майном. Як встановлено судом, відкритих виконавчих проваджень відносно позивача на виконанні у державній виконавчий службі не існує, що підтверджується. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, відсутність інформації про наявні виконавчі провадження, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту. Таким чином позов обгрунтовано належними правовими підставами. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved