Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач у червні 2024 року звернувся до суду через уповноваженого представника в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів та просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , аліменти відповідно до ст. 183 СК України на утримання дітей, в розмірі - половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову, на користь опікуна чи установи під опікою якого/якої буде перебувати дитина. В обґрунтування позову вказує, що з 12.08.2022 року на обліку служби у справах дітей та сім?ї Оболонської РДА в м.Києві, перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв?язку з тим, що батьки, [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх обов?язків з виховання та утримання дітей. Батьки, не займалися вихованням своїх дітей, не піклувалися належним чином про їх розвиток. Сім?я не має постійного місця проживання, мати не працює, батько має групу інвалідності, також, не працює та не може забезпечити дітям повноцінне харчування. Мешкають постійно в орендованих квартирах, в яких вчиняють безлад, та не бажають навести лад/порядок, на підлозі купами валяються розкидані речі, немає продуктів харчування та засобів гігієни. Для дітей не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Діти на вигляд занедбані та відчувається від них неприємний запах. За оренду квартири батьки постійно мали заборгованості, через що, постійно змінювали місце проживання. 16 квітня 2024 року біля 16 - ї години дня, до служби у справах дітей та сім?ї прийшли відповідачі разом із своїми малолітніми дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та повідомили, що залишають дітей на виховання, забезпечення і утримання Держави, в особі служби у справах дітей та сім?ї. Свої дії пояснили тим, що у них немає грошей, через що їх змусили виїхати із орендованої квартири, і їм немає де жити, тому вирішили залишити дітей у службі. Запропоновані спеціалістами служби різні варіанти вирішення їx проблеми, батьків дітей не задовольнили, вони наполягали на залишенні дітей. 17 квітня 2024р., на підставі акту рівня безпеки, дітей було влаштовано до КМДКЛ № 1 для медичного обстеження. Після проведення обстеження, малолітню [PERSON] було влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 ССДС КМДА. [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей служби у справах дітей та сім?ї Київської міської державної адміністрації, з метою проходження соціально-психологічної реабілітації та подальшого влаштування в сімейні форми виховання. 29 квітня 2024 року, за клопотанням служби у справах дітей та сім`ї, малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було влаштовано на тимчасове проживання/перебування у сім`ю патронатного вихователя - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення щодо вирішення подальшої долі дітей. Позивач вказує, за увесь час проживання дітей в сім`ї відповідачі не поцікавились де перебувають діти, не створили належних умов для проживання, виховання та навчання дітей, розвитку, виховання та навчання дітей. Під час проживання дітей в родині, батьки не піклувались про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, діти не були забезпечені необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливало на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкувалися з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надавали дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляли інтересу до їх внутрішнього світу та не створювали умов для отримання ними освіти. Так, за повідомленням директора Інни Гонтар, навчально - виховного комплексу «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум», учениця 1-В класу, [PERSON] за заявою батьків вибула з вищезазначеного начального закладу. Про подальше навчання дитини батьки інформації не надали. Отже, дитина не продовжила навчання. Згідно інформації сектору ювенальної превенції відділу превенції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, відносно відповідачів було складено адміністративні протоколи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та статтями 110, 182, 175-1, які направлено до Оболонського районного суду міста Києва для прийняття рішення. За повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», батьки дітей, декларацій з лікарем не уклали. Позивач посилається на те, що батькам дітей: [PERSON] і [PERSON] , було надано термін/час для вирішення житлового питання, створення належних умов для проживання, виховання і розвитку дітей, та влаштуватися на роботу. За увесь час перебування дітей в різних закладах, відповідачі для повернення дітей в біологічну сім`ю, не вчинили жодних дій, а також не поцікавились місцем та умовами проживання/перебування їx дітей. Ha телефонні дзвінки не відповідають, місце їх перебування не відоме. Отже, проведена робота не дала позитивного результату, відповідачі продовжують ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню до своїх малолітніх дітей, що створює умови, які шкодять їх інтересам, позбавляють можливості дітей жити в повноцінній сім`ї. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.06.2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі. Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні 31.10.2024 року позовні вимоги підтримував , з обставин викладених у позові. В подальшому в судове засідання призначене на 29.11.2024 на 10 год. 30 хв. не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 31.10.2024 року просив суд відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. 29.11.2024 о 10 год. 30 хв. відповідачі в судове засідання не з`явилися , про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що з 12.08.2022 року на обліку служби у справах дітей та сім?ї Оболонської РДА в м.Києві, перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв?язку з тим, що батьки, [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх обов?язків з виховання та утримання дітей. 16.04.2024 року біля 16 - ї години дня, до служби у справах дітей та сім?ї прийшли відповідачі разом із своїми малолітніми дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та повідомили, що залишають дітей на виховання, забезпечення і утримання Держави, в особі служби у справах дітей та сім?ї. Свої дії пояснили тим, що у них немає грошей, через що їх змусили виїхати із орендованої квартири, і їм немає де жити, тому вирішили залишити дітей у службі. Запропоновані спеціалістами служби різні варіанти вирішення їx проблеми, відповідачів не задовольнили, вони наполягали на залишенні дітей. В подальшому вбачається, що 17.04.2024р., на підставі акту рівня безпеки, дітей було влаштовано до КМДКЛ № 1 для медичного обстеження. Після проведення обстеження, малолітню [PERSON] було влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 ССДС КМДА. [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей служби у справах дітей та сім?ї Київської міської державної адміністрації, з метою проходження соціально-психологічної реабілітації та подальшого влаштування в сімейні форми виховання. 29.04.2024 року, за клопотанням служби у справах дітей та сім`ї, малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було влаштовано на тимчасове проживання/перебування у сім`ю патронатного вихователя - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення щодо вирішення подальшої долі дітей. За повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», батьки дітей, декларацій з лікарем не уклали. Позивач посилається на те, що батькам дітей: [PERSON] і [PERSON] , було надано термін/час для вирішення житлового питання, створення належних умов для проживання, виховання і розвитку дітей, та влаштуватися на роботу, однак, за увесь час перебування дітей в різних закладах, відповідачі для повернення дітей в біологічну сім`ю, не вчинили жодних дій, а також не поцікавились місцем та умовами проживання/перебування їx дітей. Ha телефонні дзвінки не відповідають, місце їх перебування не відоме. Оболонською РДА в м.Києві суду надано висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей. (а.с.66-69) Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає доведеним, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклуються про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей. При постановленні законного й справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції «Про права дитини», в ч.2 ст.6 в якій зазначено, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в. ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. З урахуванням вищевикладеного та виходячи з інтересів дітей, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, беручи до уваги положення ч.2,3 ст.166 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача - [PERSON] на користь опікуна чи установи під опікою якого (якої) будуть перебувати діти, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 17 червня 2024 року і до досягнення кожною дитиною відповідно повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а з відповідача [PERSON] за вимогу про позбавлення батьківських прав 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved