Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

05.08.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить змінити спосіб стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , що визначений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 у справі №640/14187/18, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 у справі №640/14187/18. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2012 у справі №2/2018/1714/12/10 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.09.2008 в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції - актовий запис № 508. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2013 у справі №640/10267/13-ц позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 грн, щомісяця, починаючи з 14.06.2013 до досягнення донькою, [PERSON] , повноліття. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 у справі №640/14187/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі №640/10267/13-ц, та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У решті позовних вимог відмовлено. Проте, слід зазначити, що коштів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітньої дитини, на даний час не вистачає, оскільки щомісячні витрати на дитину становлять близько 10 000 грн, враховуючи зростання рівня цін на їжу, одяг, засоби гігієни та ліки. На даний момент відповідач сплачує аліменти на користь позивачки в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, яких не вистачає на придбання всього першочергово необхідного для дитини, не беручи до уваги витрати на відпочинок та розвиток дитини. Іншим чином, окрім виплати аліментів у розмірі 1500,00 грн, відповідач своїй доньці не допомагає. Добровільно вирішити питання про зміну способу стягнення аліментів та їх розмір сторони не змогли, тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Більш того, відповідач на даний час проходить військову службу у Військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 28.05.2024 № 1859/109, та отримує грошове забезпечення військовослужбовця, а тому його матеріальний стан значно покращився. Відповідач на сьогоднішній день є платоспроможним та має змогу сплачувати своїй доньці аліменти в більшому розмірі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 20). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 23). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляді по суті (а.с. 33). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено; витребувано у Військової частини [NUMBER] наступну інформацію: чи перебуває [PERSON] на військовій службі, якщо так, надати довідку про його доходи (грошове забезпечення) за останні пів року (а.с. 42). 25.11.2024 до канцелярії суду надійшло повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] від 11.11.2024 №4990 з приводу ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 у справі №953/7185/24 (а.с. 43, 44, 45). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Крутько С.С. не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 28.11.2024 на електрону адресу суду надійшла заява адвоката Крутька С.С., в які просить розглянути справу без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 49). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином. Судом на адресу відповідача направлялись судові повістки про необхідність його явки в судове засідання (а.с. 31, 36, 37, 39-40), судові повстки отримані відповідачем особисто. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач, та що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.19.2008 у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції - актовий запис №508 (а.с. 9). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.07.2013 позов [PERSON] задоволено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн., щомісяця, починаючи з 14.06.2013 до досягнення донькою [PERSON] повноліття (а.с. 10). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2018 збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Київського районного суду м. Харкова по справ №640/10267/13-ц, та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-15). Згідно ксерокопії довідки командира військової частини [NUMBER] від 28.05.2024 №1859/109, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 19.05.2024 (а.с. 16). Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №142 від 19.05.2024 солдат [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] та на всі види забезпечення і призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону (а.с. 44). Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №195 від 11.07.2024 солдат [PERSON] був виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та направлений для подальшого проходження військової служби до [INFO] оперативного командування « [INFO] » Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 45). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки просить стягнути аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, а до цього аліменти стягувались у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, який набув чинності 08.07.2017, внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2024 року 3196 грн. Суд вважає, що встановлений розмір аліментів, зважаючи на збільшення витрат на утримання дитини, зростання цін на всі групи товарів для її утримання є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст.2, ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. За приписами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved