Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.11.2018 року в розмірі 59199,25 грн.. Позов мотивований тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення суми заборгованості за кредитом у зв`язку з чим станом на 18.06.2024 року утворилась заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 59199,25 грн., яка до цього часу не погашена. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача, в якому він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 04.11.2024 року до суду надійшло клопотання про зупинення виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з форс-мажорними обставинами, в якому відповідач [PERSON] зазначив, що Акціонерне товариство "Універсал Банк" на підставі кредитного договору від 29.11.2018 надав йому кредит у сумі 50000 грн.. У зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України він був змушений покинути місце свого постійного проживання в Україні та виїхати за кордон до Німеччини 11.03.2022 року. Відповідач стверджує, на даний момент він не має можливості повернутися в Україну та продовжувати виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки на цей час він не має постійного місця роботи, доходів та будь-якого майна, яке можна було б використати для погашення заборгованості. Крім того, вказав, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, та це значно ускладнює його фінансове становище і не дозволяє виконати фінансові вимоги, зазначені у позові. Посилаючись на положення ст. 617 Цивільного кодексу України, відповідач просив суд зупинити виконання ним зобов`язань за кредитним договором на весь період дії форс-мажорних обставин, пов`язаних з військовими діями на території України. Справу просив розглянути без його особистої участі в судовому засіданні. Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29.11.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якої АТ «Універсал Банк» відкрило останньому поточний рахунок у гривні та встановило кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, та отримала їх примірники у мобільному додатку. Відповідно до підрозділу 1 «Терміни та визначення» розділу І «Загальні умови» Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (далі Умови), - договір про надання банківських послуг «Monobank» - це укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети- заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви надано: розрахунок заборгованості, Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2018 року, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з тарифів за карткою Monobank, Паспорт споживчого кредиту картки Monobank. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за кредитним договором від 29.11.2018 року року станом на 18.06.2024 року становить 59199,25 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд встановив, що кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання 29.11.2018 року відповідачем анкети-заяви договору про надання банківських послуг, додатками до якої є Умови та Правилами надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір). Згідно зі змістом п. 3 Анкети-заяви, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Пунктом 6 Анкети-заяви передбачено, що [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або її аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті йому в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Положеннями п.п. 2.4 п.2 розділу І Умов і Правил визначено, що своїм підписом в Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживного кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленим в Договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, передбаченими Договором правами та обов`язковими сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулюванні ринків фінансових послуг». Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до п.п. 5.3, 5.7.1 розділу 5 Умов і Правил, клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визначаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків прямо передбачених в законодавстві. Клієнт може скористатися послугами банку за допомогою дистанційного обслуговування отримання інформації за договором, випуску і перевипуску платіжних карток, а також з метою отримання інших послуг, що надаються Банком. Підпунктами 2.1. пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank» - договір. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою, для її активації необхідно додати інформацію в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється пін-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Отже, підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір, у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно з Тарифами, повернути Кредит та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. При цьому, підписавши анкету-заву, відповідач також підтвердив, що отримав примірники Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту у мобільному додатку. Відповідно до положень п.п. 5.9 п. 5 розділу ІІ Умов на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними у тарифах. У п.п. 5.11 п.5 розділу ІІ Умов зазначено, що клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами. Відповідно до Тарифів банку, пільговий період за карткою Monobank встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001 %; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,1 % на місяць на максимальну заборгованість; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував та станом на 18.06.2024 року прострочив зобов`язання по сплаті платежів за договором, відбулося істотне порушення ним зобов`язання і вся заборгованість стала простроченою. Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ "Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості. Відповідач посилається на неможливість виконання своїх боргових зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин. Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05:30 ранку 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309, 11 липня 2023р. було доповнено і до територій активних бойових дій у відповідних періодах 2022 року (з 24.02.2022 по 15.09.2022) було включено й місто Харків. Суд вважає, що військова агресія РФ що триває з 24.02.2022 року по теперешній час, а також відношення території міста Харкова до територій активних бойових дій з 24.02.2022 по 15.09.2022 року не потребують окремого доказування і відносяться до форс-мажорних обставин. Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 року № 904/3886/21 виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Тобто форс-мажор розглядається як обставина непереборної сили, запобігти якій зобов`язана сторона не має змоги. Відповідно, неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Така законодавча дефініція убезпечує особу від відповідальності за порушення без вини, і є однією з основоположних в цивільному праві. Ще одним важливим законодавчим запобіжником є ст. 617 ЦКУ, яка визначає обставини непереборної сили як підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Аналогічний висновок випливає зі змісту ст. 218 ГКУ, яка покладає на суб`єкта господарювання обов`язок довести, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Таким чином, обов`язок належного виконання взятих на себе зобов`язань зберігається, звільняється боржник лише від штрафних санкцій, які учасник цивільних правовідносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання свого зобов`язання. У своїх висновках, які сформулював Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, визначено що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Така правова позиція вказує на необхідність підтвердження існування форс-мажору по відношенню до конкретного суб`єкта господарювання в конкретних умовах. Отже, форс-мажор як обставина непереборної сили потребує доведення і належного правового оформлення сторонами в судовому процесі. Саме по собі існування таких надзвичайних і невідворотних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань. Один лише лист Торгово-промислової палати не може бути правовим виправданням для невиконання взятих на себе зобов`язань. Лише у сукупності з іншими належними та допустимими доказами він може засвідчити існування форс-мажорних обставин у суді. Відповідач не надав жодного доказу погіршення свого фінансового стану, відомостей щодо своєї непрацездатності (чи працевлаштування) або погіршення своїх соціально-побутових умов, з яких суд зміг би зробити висновок про їх пов`язаність із настанням форс-мажорних обставин. Копія наказу ТОВ "Експандіа" № 041223-1к від 04.12.2023 року про звільнення з роботи відповідача не є визначальним доказом того, що відповідач з часу звільнення з роботи не отримує доходу. Належних та допустимих доказів відсутності доходу у відповідача матеріали справи не містять. Також відповідач жодним чином не послався на неможливість подання до суду таких доказів. За таких обставин, твердження відповідача про неможливість подальшого виконання договору у зв`язку із форс-мажорними обставинами не підтверджено належним та допустимими доказами. Згідно з п.6-1 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Також, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача в даному випадку стосуються стягнення з відповідача як позичальника безпосередньо наданих кредитних коштів, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту або відтермінування таких платежів вказаними нормами не передбачено. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~АТ "Універсал\~Банк"\~є обґрунтованими\~та такими,\~що підлягають\~задоволенню,\~тому суд\~вважає можливим\~стягнути з\~ [PERSON] \~суму заборгованості\~-\~а саме\~залишок заборгованості\~за наданим\~кредитом (тілом\~кредиту)\~в розмірі\~ 59199,25 грн.. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved