Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Овчаренка Р.В. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 81244,91 грн. та понесених судових витрат. В обгрунтування позову зазначає, що 16.07.2023 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215754572. У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Термін дії страхового полісу - з 17.07.2023 року до 16.07.2024 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - 160000 грн., франшиза - 3200 грн. 29.03.2024 року о 18:35 год. в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна та вул. Чехова, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2105, д/н [NUMBER] , не був уважний та здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, та здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, приймалися заходи до його розшуку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2024 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Власниця пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР-215754572 від 16.07.2023 року. На підставі страхового акту № 049/037/027555/24/1 від 14.05.2024 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 81244 грн. 91 коп. Зазначені кошти перераховані [PERSON] відповідно до платіжної інструкції № 162226404 від 14.05.2024 року. Право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 14.05.2024 року, що стало підставою для звернення до суду, де просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 81244 грн. 91 коп. в порядку регресу, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в розмірі 5000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про підтримання позовних вимог з підстав, викладених в матеріалах позову, та розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання теж не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 16.07.2023 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215754572. У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Термін дії страхового полісу - з 17.07.2023 року до 16.07.2024 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - 160000 грн., франшиза - 3200 грн. 29.03.2024 року о 18:35 год. в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна та вул. Чехова водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2105, д/н [NUMBER] , не був уважний та здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, та здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, приймалися заходи до його розшуку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2024 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. А згідно з положеннями п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вище вказане, власниця пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР-215754572 від 16.07.2023 року., про що свідчить відповідна заява від 29.03.2024 року. Так, на підставі страхового акту № 049/037/027555/24/1 від 14.05.2024 року позивачем було виплачено потерпілій страхове відшкодування в розмірі 81244 грн. 91 коп., що підтверджується також платіжною інструкцією № 162226404 від 14.05.2024 року про перерахування коштів [PERSON] . Ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. П.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, зокрема, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди (п.п. «в»). А як зазначалося вище та вбачається з даних постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2024 року відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, д/н [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER] , після чого самовільно залишив місце ДТП. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на це, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом № ЕР-215754572. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 14.05.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 162226404 від 14.05.2024 року про перерахування коштів [PERSON] . На час розгляду справи відповідачем ні вказаних обставин справи, ні суми страхового відшкодування не спростовано, доказів відшкодування в порядку регресу суду не надано. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). А тому, враховуючи викладене, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 81244 грн. 91 коп. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При зверненні до суду із даними позовними заявами позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 5000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 1/07-2024 від 15.07.2024 року, укладеного між ПАТ «Українська пожежно-страхова\~компанія» та Адвокатським обєднанням "ЕНТРОПІЯ ПРАВА" в особі керуючого партнера Овчаренка Р.В.; яким сторони погодили розмір гонорару адвоката та порядок його оплати протягом 3 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту про надання правової (правничої) допомоги; копію акту про надання правової (правничої) допомоги № 175 від 06.08.2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1/07-2024 від 15.07.2024 року, якими сторони підтвердили надання правової допомоги на суму 5000,00 грн. за договором та відсутність у позивача претензій щодо її об`єму, якості та строків надання; копію платіжної інструкції № 162227135 від 02.08.2024 року, копію ордеру серії АА № 1471578, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською дільністю серії № 1345 від 02.04.2002 року. Вказані докази у своїй сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову (правничу) допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір у розмірі 3028,00 грн., пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved