Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа: Пенсійний Фонд України звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме належності трудової книжки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій) з метою призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області № 155350017018 від 12.09.2023 року [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років. Відповідно до «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" та необхідного стажу державної служби, мають жінки, які досягнули 60 років та мають 30 років страхового стажу.\~Страховий стаж заявниці складає 27 років 8 місяців 4 дні. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.03.1996 року, оскільки особисті дані не відповідають паспортним даним заявниці. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , Заявником є\~ [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , на російській мові ПІБ заявниці зазначено як « [PERSON] » Проте, в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] , заповненій 05 березня 1996 року на російській мові значиться ПІБ на російській мові « [PERSON] ». Встановлення факту належності трудової книжки необхідно для призначення та отримання пенсії за вислугою років у встановленому законом порядку. Основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії являється трудова книжка. Без встановлення факту належності трудової книжки заявнику, вона позбавлена соціальної гарантії наданої державою, а саме на призначення та отримання пенсії. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. У зв`язку з вищевикладеним, для встановлення факту, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 5 березня 1996 року на російській мові на « [PERSON] », [INFO] , з перекладом на українську мову « [PERSON] », як зазначено у паспорті громадянина України, належить їй, заявниця вимушена звернутися до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від …..2024 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку окремого провадження на….2024 року. Заявниця у поданій до суду заяві просить розглянути дану справу у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Пенсійного Фонду України в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Виходячи зі змісту ст.223,294 ЦПК України, неявка належно повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно п.12Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Як встановлено судом, відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , заявником є\~ [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Проживає за адресою [ADDRESS] , відповідно до довідки від 14.07.2021 №5137-5000376224 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. До матеріалів справи долучена картка фізичної особи-платника податків, де заявниця також записана як [PERSON] . Проте, згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , заявниця там значиться як « [PERSON] » російською мовою, що не відповідає вище вказаним документам, де її по-батькові записано як « [PERSON] » на російській мові. Рішенням про відмову у призначені пенсії № 1553500170188 від 12.09.2023 року Головним управлінням пенсійного фонду України у Черкаській області , заявниці відмовлено в призначені пенсії за вислугою років, оскільки по-батькові вказане в документі не відповідає паспортним даним заявниці. Відповідно\~ст.4ЦПК України\~та ст.20ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1ст.13ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7\~ст.19ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ч.2 ст.293ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3\~ст.294 ЦПК Українисправи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановленірозділом IV ЦПК України. Згідно п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2ст.315ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Судом встановлено, що вище вказані невідповідності в записі по-батькові заявниці позбавляють її можливості належним чином оформити пенсію за вислугою років у Пенсійному Фонді України. Стаття 89\~ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7ст.\~294\~ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином,зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 5 березня 1996 року на російській мові на « [PERSON] ». На підставі викладеного п.12Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"та

Outcome: approved