Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07.02.2019. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем після померлого [PERSON] є відповідач [PERSON] . Позивач вважає, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 27.06.2023 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але жодних дій з боку відповідача здійснено не було. Станом на дату смерті спадкодавця заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 07.02.2019 становить 62\~116,75 грн, що позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до суду. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, задля встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) фізичної особи, суддею зроблений запит до Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Згідно відповіді № 10535_04-47 від 05.02.2024, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.\~161). Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2019 між позивачем та [PERSON] укладено договір б/н, за умовами якого останньому було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку (т. 1 а.с.\~123) та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 15\~000,00 грн, що в подальшому був збільшений до 34\~000,00 грн (т. 1 а.с. 26). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №\~00030439509 від 20.04.2021 (т. 1 а.с. 129-130) та копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (т. 2 а.с. 7-зворотний бік). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.02.2019, що наданий позивачем, станом на дату смерті [PERSON] заборгованість становить 62\~116,75 грн та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (т. 1 а.с. 15-22). Вказане також підтверджується і випискою по рахунку (т. 1 а.с. 23-25). Позивачем була направлена претензія кредитора за Вих. № SAMDNWFС0048960974 від 28.04.2023 до Першої запорізької державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 136-137). На кредиторську вимогу банку Першою запорізькою державною нотаріальною конторою для відома позивача було направлено лист № 522/01-16 від 11.05.2023 про те, що банком був пропущений строк для пред`явлення вимоги, у зв`язку з чим банк може звернутися до суду (т. 1 а.с. 138). 29.05.2023 позивачем направлений лист-претензія від 29.05.2023 до [PERSON] як до спадкоємця після померлого позичальника (т. 1 а.с. 141-142). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст.\~ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. За положеннями ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі заборгованості, яка виникла за життя спадкодавця. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач у позовній заяві зазначає, що спадкоємцем померлого в порядку ст. 1268 ЦК України є відповідач [PERSON] . За клопотанням сторони позивача, ухвалою суду від 24.09.2024 були витребувані докази, необхідні для повного та всебічного розгляду справи (т. 1 а.с. 206-207). На виконання вимог вищевказаної ухвали суду Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради надав відповідь, згідно якої вбачається, що станом на день смерті позичальника [PERSON] , 28.05.1968 03.12.2020, з ним були зареєстровані відповідач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т. 2 а.с. 1). Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцями та прийняв спадщину після померлого. Разом з цим, на виконання ухвали суду від 24.09.2024, перша запорізька державна нотаріально контора надіслала належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] (т. 2 а.с. 4-63). Після дослідження вказаної спадкової справи судом встановлено наступне. На підставі заяви відповідача [PERSON] від 09.04.2021 відкрито зазначену вище спадкову справу. В заяві вона зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після померлого чоловіка, окрім неї відсутні спадкоємці за заповітом та ті, що передбачені ст. 1241 ЦК України (т. 2 а.с. 7). В подальшому, 03.11.2021, відповідачеві були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т. 2 а.с. 54- зворотний бік, 59-зворотний бік). Окрім неї для прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.\~ст. 1233-1234 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.\~ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач є єдиною спадкоємицею до майна померлого, адже за її заявою була відкрита спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] та окрім неї із заявою про прийняття спадщини за законом та/або за заповітом до нотаріальної контори ніхто не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, встановлені в ході судового розгляду, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги банку задоволені у повному обсязі, з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: approved