Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У серпні 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ «Фінансова компанія управління активами») до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] уклали договір позики № 3932967, за умовами якого ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 15\~000 грн, які останній зобов`язувався повернути до 27 січня 2021 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1,99%. На виконання умов договору, зокрема, пункту 1, того ж дня ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на банківську картку відповідача грошові кошти в розмірі 15\~000 грн. 21 червня 2021 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ\~«Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106, відповідно до умов якого ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло право вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу ТОВ«Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги до відповідача. У порушення умов договору, [PERSON] у строк визначений договором зобов`язання не виконав, а саме грошові кошти не повернув. Посилаючись на викладене, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 3932967 в\~сумі\~23\~707, 24 грн з яких: 15\~000 грн сума заборгованості за договором позики та 8\~707,24 грн сума заборгованості за відсотками, а також просило стягнути судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2024 року дану справу розподілено Банах-Кокус О.В. як судді-доповідачу. На підставі розпорядження керівника апарату Рокитнянського районного суду Київської області Т. Омельянченко від 26 серпня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 375/1306/24 у зв`язку з перебування судді Банах-Кокус О.В. на лікарняному. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2024 року дану справу призначено [PERSON] як судді-доповідачу. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , а також виписку з карткового рахунку № [NUMBER] за період з 28 грудня 2020 року до 29 грудня 2020 року. 20 вересня 2024 року представник [PERSON] адвокат Друзь В.В. направив через підсистему «Електронний суд» до Рокитнянського районного суду Київської області заяву, в якій просив застосування наслідків спливу позовної давності. У цій же заяві посилався на те, що [PERSON] було отримано лист від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. до відома та для виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66572616 від 19 серпня 2021 року, винесеної з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 26 червня 2021 року №239637. Після отримання зазначеної постанови він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О з адвокатським запитом з метою отримання виконавчого напису нотаріуса № 239637. Так, в матеріалах виконавчого провадження містився виконавчий напис № 239637, вчинений 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за договором позики від 28 грудня 2020 року № 3932967 у\~розмірі\~50\~845\~грн. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 11 квітня 2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис № 239637, вчинений 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за договором позики від 28 грудня 2020 року № 3932967 у\~розмірі\~50\~845\~грн, визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено та стягнено з ТОВ\~«Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] безпідставно набути грошові кошти в розмірі 9\~285,84 грн. Посилаючись на зазначене, а також на те, що договір позики укладений 28 грудня 2020 року строком на 30 днів, тобто до 27 січня 2021 року, а з відповідним позовом ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулось до суду 26 серпня 2024 року, тобто через три роки представник [PERSON] адвокат Друзь В.В. просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення в справі не заперечував. Крім того, представник позивача направив через підсистему «Електронний суд» до Рокитнянського районного суду Київської області заяви, в яких просив розглядати справу у відсутності представника позивач. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі. У цій же заяві зазначили, що позиція відповідача та представника відповідача викладена у заяві про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено і це не заперечував відповідач у справі, що 28 грудня 2020 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №\~3932967, за умовами якого ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 15\~000 грн, строк позики 30 днів, тобто до 27 січня 2021 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1,99%. Пунктом 3 договору позики передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. У пункті 5 договору позики зазначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах статті 627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором (пункт\~6\~договору позики). Відповідно до пункту 7 договору позики зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом чи правилами. 22 листопада 2024 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла лист, в якому АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ; додатково направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 28 грудня 2020 року до 29 грудня 2020 року. З виписки за договором позики за період з 28 грудня 2020 року до 29 грудня 2020\~року вбачається, що 28 грудня 2020 року на карту № [NUMBER] зараховано кошти в сумі 15\~000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики [PERSON] не виконав зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 23\~707, 24 грн з яких: 15\~000 грн сума заборгованості за договором позики та 8\~707,24 грн сума заборгованості за процентами. 21 червня 2021 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106, відповідно до умов якого ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу ТОВ«Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 3932967 від 28 грудня 2020 року. Відповідно до статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі статтею 8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України\~«Про електронну\~комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до статті 3\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Статтею 4\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. У статті 6\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» визначено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною третьою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини шостої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 612\~ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦПК України). Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 7 жовтня 2020\~року у справі №127/33824/19. Укладаючи даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Встановлено, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Разом з цим, відповідач та його представник просили застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Так, за змістом статей 256-257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Судом встановлено, що договір позики № 3932967, укладений сторонами 28 грудня 2020 року на 30 днів - тобто до 27 січня 2021 року. Оскільки у цей день повернення коштів за договором позики не відбулося, то строк позовної давності почав свій перебіг з 28 січня 2021 року. Позивач звернувся з даним позовом до суду 26 серпня 2024 року. Разом з\~тим,\~пунктом 19\~«Прикінцевих та\~перехідних положень» передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану"; У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102 -IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на момент розгляду вказаної справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду, а отже існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 23\~707,24 грн. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд виходив з того, що позичальник не виконав умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики та сплати нарахованих за користування коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за договором. Факт отримання коштів позичальником банк підтвердив належними і допустимими доказами, а саме випискою про рух коштів. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №3932967 у розмірі 23\~707,24 грн. Відповідно до пункту статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач звертаючись до суду з відповідним позовом сплатив судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Оскільки, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики в повному обсязі, тому на підставі частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вказаному розмірі.

Outcome: approved