Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Хустського районного суду 22.06.2023 року. Під час проживання у шлюбі, у них з відповідачкою народилася одна дитина: донька [PERSON] [INFO] . Відповідачка позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON] рішенням\~ Хустського районного суду від 21.11.20233 року. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що витрати на утримання дитини значно зросли, оскільки підвищились ціна на продукти харчування, одяг та речі. Для лікування та забезпечення належного фізичного та духовного розвитку щомісячно необхідна значна сума коштів, так як потрібно оплачувати періодичні загальні захворювання дитини, відвідування школи, додаткових гуртків, продуктів харчування, одягу та інших необхідних речей для дитини. Посилаючись на викладене просив суд стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 2600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явивсь, подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 28.11.2024 року не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. 04.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив від імені відповідачки, суть якого зводиться до того, що відповідача не погоджується із заявленою позивачем сумою аліментів в розмірі 2600 грн. Відповідачка ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину. Відтак вона може сплачувати на утримання доньки по 1300 грн. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , за актовим записом №978. Рішенням Хустського районного суду від 22 червня 2023 року (справа №309/1611/23 р.) шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Хустського районного суду від 21 листопада 2023 року (справа №309/5029/23 р.) відповідачку [PERSON] позбавлено батьківський прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Неповнолітня донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №1052 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 20.09.2024 року. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196\~ гривні.\~\~\~ При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки неповнолітня дитина на даний час знаходяться на вихованні та утримані позивача, відповідачка позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки, що в ході розгляду справи не спростовано відповідачкою, суд вважає, що він має право на отримання аліментів від матері дитини, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відзиві на позов відповідачка частково визнала позовні вимоги у розмірі 1300 грн. з посиланням на наявність на її утриманні ще однієї неповнолітньої дитини. Доводи відповідачки, викладені у відзиві, а саме, що відповідачка має на утриманні ще одну неповнолітньою дитину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Доводи про наявність двох батьків пенсіонерів суд відхиляє, оскільки ці обставини самі по собі не доводять, що останні перебувають на утриманні відповідача. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено даних, які б могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачкою матеріальну підтримку позивачу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідачки, яка є молодою працездатною особою, та спроможність відповідачки сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд визначає розмір аліментів у сумі по 2600 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст.184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачкою жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для її проживання, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2600 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved