Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~за участі\~третьої особи\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~Служби у\~справах дітей\~Вінницької міської\~ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, мотивуючи позовну заяву тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 року було розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2021 року. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у його правах щодо спільної дитини сторін, зокрема, відповідач не надає позивачу право спілкуватись з сином, на письмові прохання зв`язатись із сином та поговорити з ним, від відповідачки надходять негативні повідомлення із заборонами на спілкування з сином та погрози. Просив суд, зобов`язати [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] у вихованні та вільному спілкуванні з спільною дитиною сторін [PERSON] , [INFO] . Визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та особисте спілкування: тричі на тиждень - понеділок, середа, п`ятниця, з 10:00 год. до 18:00 год., особисті побачення батька [PERSON] з сином [PERSON] , без присутності матері [PERSON] . Тричі на тиждень понеділок, середа, п`ятниця з 19:00 год. до 20:00 год., спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] по відео зв`язку, без присутності матері [PERSON] . Спільне дозвілля батька [PERSON] з дитиною [PERSON] , без присутності матері [PERSON] кожного парного року на державні свята: 1січня або 25 грудня, а також на 10 квітня - день народження дитини [PERSON] та на 22 грудня - день народження батька [PERSON] з попереднім узгодженням з матір`ю : з 09:00 год. по 09:00 год. наступного дня. Спільний відпочинок та оздоровлення сина [PERSON] та батька [PERSON] без присутності [PERSON] в період літніх та зимових канікул (1/2 кожних канікул), решта канікул за домовленістю. Син проводить час з батьком на території фактичного проживання батька, або на його розсуд. Необмежене спілкування з дитиною [PERSON] особисто батьком [PERSON] засобами телефонного, поштового та електронного чи іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між батьком та сином. Побачення батька [PERSON] з дитиною [PERSON] за фактичним місцем проживання чи перебування сина, на території фактичного місця проживання чи перебування або на його розсуд в усі інші дні року з попереднім узгодженням з матір`ю [PERSON] . У разі неможливості побачення батька з сином внаслідок об`єктивних обставин (хвороби дитини, зміни розпорядку занять у дошкільному закладі, школі чи будь якому іншому навчальному закладі) батько отримує право на побачення із сином в інший, вільний від занять день. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] , кожна окремо, позовні вимоги визнали частково. 14.06.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що вимоги позивача в частині того, що відповідач нібито перешкоджає йому спілкуванні з дитиною є неправдивими, надуманими та не підтверджені жодним доказом. Позивач в даний час перебуває в ЗСУ, останній раз до звернення з позовом до суду був у відпустці в березні 2024 року. Неодноразово приходив до сина, грався з ним. Жодним чином ні відповідачка ні її чоловік [PERSON] з яким вона перебуває на даний час в зареєстрованому шлюбі не перешкоджали позивачеві спілкуватись з сином. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на скріншоти переписки, але дана переписка не підтверджує, а навпаки спростовує твердження позивача про перешкоди у спілкуванні з сином, все до чого зводиться переписка це до образ. Сину Матвію виповнилось 3 роки, він потребує постійного догляду зі сторони матері, у дитини такого віку є відповідний режим як відносно сну, так і відносно харчування. Забирати дитину на такий тривалий час від мами є недоречним. В жовтні 2022 року сторони припинили шлюбні відносини. Синові на той час було півтора роки. До січня 2023 року позивач взагалі не приходив до сина. На даний час дитина не знає позивача як батька, а тому побачення позивача з сином повинні бути в присутності матері. Проти спілкування з сином позивачеві по відео зв`язку відповідачка не заперечує, але це спілкування повинно проходити в її присутності. Відносно необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового та електронного та іншого зв`язку, заперечує,оскільки вважає таке спілкування для дитини такого віку зайвим і крім того, у дитини немає телефону. Син не відвідує дошкільний заклад і не навчається в школі, а тому говорити про перенесення побачень в разі зміни розпорядку занять у дошкільному закладі, школі чи будь якому іншому навчальному закладі є недоречним. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Підтримала висновок № 01/00/011/169748 від 23.10.2024 року. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 року було розірвано (а.с.10). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2021 року (а.с. 11). Відповідно до висновку № 01/00/011/169748 від 23.10.2024 року орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити [PERSON] такі способи участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : щопонеділка щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини; щосереди щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини; щоп`ятниці щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини; необмежене спілкування шляхом застосування засобів телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; 10 квітня кожного парного року з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини; 22 грудня щороку з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини; спільний відпочинок з батьком 10 днів в літній період (а.с.77-79). Позивач вказує, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у його правах щодо спільної дитини сторін, зокрема, відповідач не надає позивачу право спілкуватись з сином, на письмові прохання зв`язатись із сином та поговорити з ним, від відповідачки надходять негативні повідомлення із заборонами на спілкування з сином та погроз. Враховуючи вище викладене, між сторонами наявна конфліктна ситуація з приводу участі батька [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами другою та третьою статті 157 Сімейного кодексу України встановлюється, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частинами першою та другою статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 18.12.2008 року в справі "Савіни проти України" повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 ( 995_004 ) (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки" (Wallova and Walla v. the Czech Republic), N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки" (Havelka and Others v. the Czech Republic), N 23499/06, п. 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К.А. проти Фінляндії" (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. В судовому засіданні, достовірно встановлено, що батьки : [PERSON] та [PERSON] люблять та піклуються про сина, на час розгляду справи [PERSON] виповнилось 3 роки. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні сина, спілкуванні з ним, слід враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. У ході судового розгляду безумовно встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із сином. Сам лише факт звернення позивача до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з дитиною та брати участь у його вихованні. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дитини. Судом не встановлено жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною у спосіб, визначений висновком Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 23.10.2024 року чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дитиною перешкоджало б його нормальному розвитку, а тому, враховуючи інтереси дитини, його вік, режим, суд дійшов висновку про встановлення такого способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із дитиною: [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] у вихованні та вільному спілкуванні з спільною дитиною сторін [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з його сином [PERSON] , [INFO] , а саме: щопонеділка щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год.; щосереди щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год.; щоп`ятниці щомісяця з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини та в присутності матері або за домовленістю без її присутності. Можливість необмеженого телефонного або онлайн спілкування з дитиною за допомогою будь яких засобів зв`язку, у тому числі інтернет додатків. Кожного року у день народження дитини [PERSON] , [INFO] - навідувати його з можливістю привітання з днем народження та за бажанням дитини бути присутнім на його святах з приводу дня народження. Свята: Новий рік, Різдво Христове, Паска, Трійця, тощо, навідувати дитину [PERSON] , [INFO] з можливістю привітання з даними святами. 22 грудня з 17:00 год. до 20:00 год. з урахуванням режиму дня дитини. Спільний відпочинок з батьком [PERSON] 10 днів в літній період. Суд відмовляє у задоволенні вимог щодо визначення довготривалих побачень батька з сином без присутності матері, оскільки [PERSON] лише 3 роки він є малолітньою дитинною. Об`єктом правосуддя у справах про піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності. У той же час суд у межах своїх повноважень спрямовує учасників сімейного конфлікту до його вирішення. Суд зауважує, що дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. В процесі судового розгляду сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати його інтересам.

Outcome: partial