Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 03.09.2021 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними та втрату почуття довіри та поваги один до одного. Сторони проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і примирення є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.10.2024 відкрито провадження та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, пояснила, що примирення неможливе через застосування відповідачем до неї фізичного насильства, також зазначила, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив, що з позивачкою проживає окремо. Вислухавши сторони, дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2021 року Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №129 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.4/. Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві та підтвердилося в судовому засідання поясненнями сторін. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved