Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (надалі - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, звернулось до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9760 грн., судового збору 2422,40 грн. У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» (надалі - Товариство) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 01-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . 19.05.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] (далі - відповідач) укладено кредитний договір № 193516 (надалі - Кредитний договір) про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надав інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 20.05.2024, відповідно до якої 19.05.2021 на картковий рахунок Відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що, як зазначає позивач, являється доказом видачі кредитних коштів. Як зауважив позивач, посилаючись на відповідні докази, останнім на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 193516 від 19.05.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога залишена відповідачем без виконання. Крім цього, 07.10.2024 року до суду через систему Електронний суд представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат, а саме під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір 2422,40 грн. та витрат на професійну правову допомогу , яка орієнтовно становила 10500 грн. Фактичний розмір винагороди(гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 298/1723/24 в суді першої інстанції становить 10500 грн., що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 07.10.2024 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 07.10.2024. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок. 11.09.2024 відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін по справі, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. У вказаний строк, а також станом на дату ухвалення судом рішення, відповідач не надав суду відзив на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася, про наявність справи за її участі в провадженні суду, повідомлялась, в тому числі, шляхом розміщення відповідного повідомлення на веб-порталі Судова влада України. Копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки відповідачці надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою про причину повернення адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив таке. Матеріалами справи підтверджено, що 19.05.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 193516. Даний кредитний договір укладено в електронній формі, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЗАЙМЕР», відповідно до якої [PERSON] ідентифіковано за допомогою одноразового ідентифікатора KL3737 дата відправки ідентифікатору позичальнику 19.05.2021, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 982368415. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, що підтверджується п. 6.7. Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 193516 (надалі також - Індивідуальна частина договору), підписаною відповідачкою за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 п. 1 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 193516 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 193516 вбачається, що клієнтом виступає - [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , дата народження [INFO] , паспортні дані: серія [NUMBER] , місце прописки: [ADDRESS], тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] , рахунок Позичальника №: [NUMBER] , фізична особа: [PERSON] , електронний підпис [NUMBER] . Згідно з п. 1.2 п. 1 Індивідуальної частини договору кредит надається строком на 10 днів, тобто до 28.05.2021. Строк дії договору 10 днів. Але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. За використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п.п. 1.3 - 1.6 п. 1 Індивідуальної частини договору). Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 20.05.2024 за вих. №3219/05, відповідно до якої 19.05.2021 о 13:48:09 на платіжну картку номер [NUMBER] перераховано кошти в сумі 2000 грн. Опис - видача кредиту №193516. 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги, зокрема до відповідачки, за Договором про надання фінансового кредиту № 193516 від 19.05.2021, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», з якого вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки згідно з кредитним договором №193516 від 19.05.2021 на суму 9760, 00 грн. Згідно з випискою з особового рахунка за Кредитним договором № 193516 за період з 19.05.2021 - 21.05.2024 заборгованість у відповідачки перед позивачем становить 9760, 00 грн., з яких 2000 грн. складає заборгованість за простроченим тілом кредиту, а 7760, 00 грн. - прострочені відсотки. 21.05.2024 позивачем на адресу [PERSON] надіслано вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 193516 від 19.05.2021 в розмірі 10060, 00 грн., з яких 2000 складає заборгованість за сумою кредиту, 7760, 00 грн. - за комісіями та відсотками, заборгованість по штрафах/ по пені 300, 00 грн. Як зазначено у позовній заяві, за станом на дату подачі позову зазначена вимога відповідачкою залишена без виконання. У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог за кредитним договором щодо погашення заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з такого. На законодавчому рівні визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва;виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 вбачається, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наданих позивачем доказів дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі доведено факт укладення кредитного договору № 193516 від 19.05.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 2000 грн., невиконання останнім умов кредитного договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту за кредитним договором, виникнення у зв`язку з цим заборгованості по кредиту та нарахування відповідних процентів. Крім того, належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт переходу права вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до позивача. Зважаючи на наведене, з огляду на ту обставину, що відповідач доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу суду не надав, як і не надав доказів, підтверджуючих виконання ним умов кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим такі підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити таке. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з актом про отримання правової допомоги від 07.10.2024 року Адвокат Пархомчук С.В. та ТзОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали цей акт про отримання правової допомоги про наступне: У відповідності до розділу 3 Договору, адвокат надав а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №193516 від 19.05.2021 року, згідно наведеним розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом.. Загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом складає 10500 грн. Що підтверджується Актом про надання правової допомоги від 07.10.2024 року. З платіжної інструкції № 32379 від 07.10.2024 року убачається, що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатив 10500 грн. одержувач Пархомчук С.В. за надання правової допомоги згідно рах.07.10.2024 -84 від 07.10.2024 та договору від 29.12.2023 р. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9000грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В силу положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422, 40 грн. (коефіцієнт 0.8), що підтверджено платіжною інструкцією, доданою до позовної заяви. Відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вказаній сумі.

Outcome: partial