Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту смерті його тітки - [PERSON] , [INFO] на тимчасово окупованій території. Заява обґрунтована тим, що заявник є племінником [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк Донецької області, однак у нього відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник вказує, що між його матір`ю [PERSON] та померлою [PERSON] 21 березня 2006 року був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого мати набула право власності на будинок [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері [INFO] обов`язки за вказаним договором продовжували виконуватися ним як спадкоємцем утримувача, а тому встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним для проведення державної реєстрації її смерті компетентним органом України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку і реалізації його спадкових прав та обов`язків. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2024 року, заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. 22 листопада 2024 року від заявника надійшло підтвердження надсилання копії заяви заінтересованій особі. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 28 листопада 2024 року розгляд справи призначено на 04 грудня 2024 року. Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив встановити факт смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Дарницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як свідчать надані матеріали, 21 березня 2006 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відчужувач передає, а набувач отримує у приватну власність житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташовано на земельній ділянці Держфонду площею 875 кв.м. (пункти 1.1., 1.2. договору). Пунктом 3.2.2. договору встановлено, що у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужений за цим договором житловий будинок. При відсутності у набувача майна спадкоємців або при відмові їх від цього договору довічного утримання, житловий будинок, що відчужений з умовою довічного утримання, повертається відчужувачеві. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 11 квітня 2006 року, реєстраційний номер 14129828. Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 741512, [PERSON] на праві власності також належить земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані - [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявник [PERSON] є сином [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, а [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , на підтвердження чого заявник надав свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. 16 червня 2017 року заведено спадкову справу щодо майна померлої № 1/2017 (номер у спадковому реєстрі 60808268). Як вказує заявник, після смерті матері він як спадкоємець утримувача продовжував виконувати обов`язки за договором довічного утримання, піклуючись та утримуючи [PERSON] . [INFO] у м. Донецьк Донецької області померла [PERSON] , на підтвердження чого заявник надав свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , довідку про причини смерті, в якій причиною смерті вказано: набряк головного мозку, церебральний атеросклероз ІІІ ст. з артеріальною гіпертензією, та лікарське свідоцтво про смерть №66 від 06 червня 2024 року. Як пояснив заявник у поданій заяві, звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть згідно із чинним законодавством України з метою реалізації його спадкових прав та обов`язків. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України`визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до частини першої статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з частин 2, 4 статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Видані органами на тимчасово окупованій території свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянки [PERSON] , що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про її смерть. Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту її смерті є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому заявник, у зв`язку з викладеними обставинами, позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] . За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для проведення державної реєстрації смерті. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи що заявником до матеріалів справи додані документи, які доводять факт смерті [PERSON] [INFO] у м. Донецьк Донецької області, та враховуючи те, що [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України, а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану в установленому чинним законодавством України порядку не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. У частині четвертій статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved