Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Зазначає, що у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала в іншому місці. Відповідач [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] в установленому законом порядку спадщину не прийняла та відмовилася від своїх спадкових прав, подавши про це відповідну заяву. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. \~ \~ \~ \~Будучи єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , вона звернулася до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між нею та померлою [PERSON] . \~ \~ \~ \~Зазначає, що через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та її померлою сестрою [PERSON] , виникла необхідність у встановлені факту родинних відносин. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просить суд, встановити факт родинних відносив, а саме, що вона є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначити їй додатковий строк терміном в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 28.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 19.11.2024 закрито підготовче провадження у справі. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує та просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо задоволення позову. Представник відповідача Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області подав до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1\~статті 315 ЦПК України\~визначено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядає суд. Частиною 2\~статті 315 ЦПК України\~передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Метою звернення [PERSON] до суду є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.08). 31.01.1971 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 09). Відповідно до довідки Державного архіву Волинської області № 487/01.22 від 19.06.2024, відомостей про народження [PERSON] у 1939 році не виявлено (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 07). Із довідки виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 123 від 15.04.2024 вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 2 на 2021-2025 роки особовий рахунок № [NUMBER] значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , вона відмовилася від спадщини, яка залишилася після смерті матері, в суд за продовженням строку для прийняття та оформлення спадщини звертатись не буде (а.с. 13). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя не склала заповіт, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, оскільки із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, а тому має місце спадкування за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав об`єктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, а тому причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 4, 315, 12-13, 81, 259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 1216-1217, 1268-1270, 1272, 1296 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

Outcome: approved