Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

28.10.2024 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи - Сколівської міської ради Львівської області, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документа Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1335 від 02.06.1997, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів за №387, їй [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 29.10.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 26.11.2024 року. В обгрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що 16 вересня 2024 року звернулася до Сколівської міської ради Львівської області із заявою про надання дозволу на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) з земель колективного сільськогосподарського підприємства. Зазначає, що земельна ділянка площею 0,88 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Труханів Труханівської сільської ради (на даний час Сколівської міської ради), належить їй на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1235 від 02.06.1997 року, зареєстрованого за № 387. Проте, під час реєстрації вказаної вище заяви, було встановлено невідповідність в сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) паспортним даним заявниці, а саме у такому сертифікаті зазначено, що його видано гр. [PERSON] , замість правильного імені « [PERSON] ». Єдиним поясненням виникнення даної помилки в правовстановлюючому документі є допущена помилка органом, що його видав. Відтак заявниця вказує, що зазначена розбіжність позбавляє її можливості оформити у власність земельну частку (паю), а отже і права на володіння, користування та розпорядження своїм майном як власника. За наведених обставин вона змушена звернутися в суд з заявою про встановлення факту правовстановлюючого документа, оскільки орган, що видав правовстановлюючий документ ліквідований, а орган, в якому знаходиться архівна реєстраційна справа, не наділений повноваженнями виправляти такі помилки. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, але попередньо її представником адвокатом Змінчак Л.В. подано до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Заінтересована особа Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.03.1979 року Труханівською сільською радою Сколівського району Львівської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Судом встановлено, що заявниці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,88 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території с. Труханів Труханівської сільської ради (на даний час Сколівської міської ради). Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1235, виданого 02.06.1997 року головою Труханівської Ради народних депутатів, зареєстрованим у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 387. 16 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до Сколівської міської ради Львівської області з заявою про надання їй дозволу на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колективного сільськогосподарського підприємства. Проте, під час реєстрації вказаної заяви, було встановлено невідповідність у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) паспортних даних заявниці, а саме у сертифікаті ім`я особи зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Відтак дана обставина не дає можливості заявниці безперешкодно оформити у власність належну їй земельну частку (пай). Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] від 10.02.1992 року, належної [PERSON] , така з 15.09.1978 року працювала у Радгоспі «Сколівський». 06.05.1987 року заявниця була переведена у Радгосп «Черемшина», а з 08.12.1987 року по 15.02.1993 року пропрацювала у колгоспі ім. Б. Хмельницького. Згідно статті 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Членами КСП були: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали у КСП і залишились його членами, незалежно від місця їх проживання; особи, направлені на навчання особи, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. Право на земельну частку (пай) має особа, яка була членом КСП на час одержання акта на право колективної власності на землю, яка пізніше стала об`єктом розпаювання. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно пунктів 16, 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). В силу п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як роз`яснюється у пунктах 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Аналізуючи зібрані\~у справі\~письмові докази\~у їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що факт належності [PERSON] Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1335 від 02.06.1997, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів за №387, знайшов своє підтвердження. Встановлення такого факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає можливість безперешкодно оформити у власність на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved