Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

18 вересня 2024 року, через систему «Електронний суд», позивач [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Яводчак О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 390 500 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що [PERSON] у період з 08 грудня 2004 року по 03 січня 2024 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював прохідником підземним. Рішенням МСЕК від 03 вересня 2024 року позивачу первинно було встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в праву ногу, що посилюється при фізичному навантаженні і ході, болі в кистях, підвищену мерзлякуватість та заніміння кінцівок, побіління пальців рук на холоді, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, біль за грудниною, втому, запаморочення. Професійні захворювання призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження медикаментозного лікування. У зв`язку з необхідністю систематичного отримання медичної допомоги позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Зазначив, що позивач не має можливості приділяти належну увагу своїй родині, нездатність матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї, на достатньому рівні. Вказав, що у зв`язку з зазначеними обставинами позивачу завдані моральні страждання. Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову. 23 вересня 2024 року позивачем усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач 08 жовтня 2024 року, через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах за професією складає 23 роки 01 місяць, з яких позивач з 07.11.2000 до 01.12.2004, тобто до роботи позивача у шкідливих умовах на підприємстві відповідача також працював у шкідливих умовах на іншому підприємстві, яке на думку відповідача, повинно нести відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду. Крім того зазначив, що позивач свідомо працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, при цьому отримував соціальні гарантії. Вказав, що позивачем не доведений факт спричинення моральних страждань, душевних переживань, порушення нормальних зв`язків, спричинених професійним захворюванням. Також вказав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим, значно завищеним, та таким що не відповідає критеріям розумності та справедливості. Ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 03 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Суд,\~заслухавши представника\~відповідача,\~дослідивши письмові\~матеріали цивільної\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги та\~заперечення,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~застосувавши до\~спірних правовідносин\~відповідні норми\~матеріального права,\~встановив наступні\~фактичні обставини\~та відповідні\~їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~з 08\~грудня 2004\~року по\~03\~січня 2024\~року перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем,\~та працював\~прохідником у\~підземних умовах\~з повним\~робочим днем,\~і 03\~січня 2024року був звільнений з підприємства за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.7-11). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 липня 2024 року, складеного на підприємстві ПРАТ «ЦГЗК», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова; вібраційна хвороба другої стадії; коніотуберкульоз: сидеросилікоз третьої стадії, із зазначенням причин виникнення професійного захворювання- важкість праці, вібрація локальна, хімічні фактори (а.с. 38-40). Згідно пункту 17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти імені Колачевського прохідником, виконував весь комплекс гірничих робіт з проходженням гірничих виробок, кріплення та очисного виймання корисних копалин. Також працював підземним прохідником шахти «Тернівська» АТ «Криворізький залізорудний комбінат» у період з 07.11.2000 по 01.12.2004. Через недосконалість технологічного устаткування та технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених параметрів пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничої локальної вібрації. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням. Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміну керівників структурного підрозділу. Позивач 03 вересня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при первинному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 30% по радикулопатії, 25% по вібраційній хворобі, 10% по коніотуберкульозу, встановлено первинно третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 26 серпня 2024 року по 01 вересня 2026 року, з переоглядом 10 серпня 2026 року, що підтверджується копіями довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №130229 від 03 вересня 2024 року, до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №573869 від 03 вересня 2024 року (а. с. 37). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно 03 вересня 2024 року у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, крім того, він відчуває стійкий фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, загальний період роботи позивача в шкідливих умовах 23 роки 01 місяць, з яких саме на підприємстві відповідача більше 19 років, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), до 01 вересня 2026 року, з переоглядом 10 серпня 2026 року, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 260\~000\~гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 600 гривень.

Outcome: partial