Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Козійчук Олександр Іванович, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В обґрунтування заяви зазначається, що [PERSON] від свого народження проживала у м. Миколаїв, а після народження дитини у 2009 році переїхала до м. Нетішин до батька дитини, де проживала разом із ним, винаймаючи квартиру. У той же час брат заявника [PERSON] залишився проживати разом із їх матір`ю [PERSON] у м. Миколаєві, однак після її смерті у 2015 році, не маючи дружини та дітей чи будь-яких інших родичів, він переїхав до сестри у м. Нетішин. Як єдині спадкоємці, [PERSON] та [PERSON] продали квартиру, що належала їх матері у м. Миколаїв, та придбали житло у м. Нетішин за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році шлюб [PERSON] фактично припинив своє існування, тому вона переїхала до брата разом із дітьми, де фактично проживає дотепер і протягом всього часу дбає про житло та добробут у дому, сплачує комунальні послуги та самостійно проводить ремонтні роботи. У свою чергу, брат заявника [PERSON] , не маючи постійного заробітку в Україні, працював за наймом за кордоном, опікувався матеріальним становищем сестри та фактично утримував її разом із дітьми, пересилаючи кошти на проживання з-за кордону, оскільки [PERSON] не має постійного заробітку. Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації [PERSON] долучився до сил оборони країни у лавах територіальної оборони та з 22.07.2022 був мобілізований до Збройних Сил України. Попри це [PERSON] продовжував утримання своєї сестри. Таким чином, після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] придбали власність та проживали у ній спільно як брат і сестра, вели спільне господарство, при цьому [PERSON] перебувала на утриманні свого брата, оскільки одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом для існування. Так, із початку отримання заробітної плати на рахунки а АТ КБ «ПриватБанк» по день визнання безвісти зниклим [PERSON] перерахував на рахунок заявника суму у загальному розмірі 220568 грн, а під час перебування у відпустці у листопаді 2023 року виготовив дублікат власної картки та оформив його на сестру з метою безперешкодного користування нею його рахунком, після чого за листопад 2023 року за допомогою цього дублікату нею було використано 42553,55 грн. 11.12.2023 [PERSON] як єдиного члена сім`ї [PERSON] повідомили про те, що останній зник безвісти 08.12.2023. Незважаючи на те, що в анкеті військовослужбовця, що заповнюється під час прийняття на службу, [PERSON] зазначив із членів сім`ї лише сестру [PERSON] , останній після звернення до Військової частини [NUMBER] із заявою про виплату грошового забезпечення брата було відмовлено листом від 18.03.2024 та повідомлено, що така виплата може бути нарахована лише у разі встановлення факту її утримання братом у судовому порядку. З огляду на це заявник просила суд встановити факт перебування заявниці на утриманні її брата [PERSON] до дня його зникнення безвісти під час виконання бойового завдання на посаді гранатометника у складі 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення Військової частини [NUMBER] , що необхідно їй для отримання грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти. 14.10.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку окремого провадження (а.с. 47). 26.11.2024 ухвалою на місці без виходу до нарадчої кімнати судом було задоволено клопотання представника заявника про допит свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 60-65). 09.12.2024 судом за власною ініціативою було витребувано докази, а саме витребувано з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відомості про доходи заявника [PERSON] за період часу з 01.01.2022 по 31.12.2023 (а.с. 77). Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та надали пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у заяві про встановлення факту перебування на утриманні, уточнивши, що просять встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] станом на день його зникнення безвісти. Також представник вказав, що після смерті батьків брат заявника [PERSON] переїхав у м. Нетішин, після чого вони із [PERSON] на спільні гроші, отримані від продажу батьківської квартири, придбали квартиру в м. Нетішин, яку оформили на [PERSON] , щоб ця квартира не підлягала поділу, позаяк [PERSON] на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] працював за кордоном, проживав разом із [PERSON] та утримував її, оскільки чоловік заявника не надавав їй та дітям матеріальної допомоги, позаяк вони домовились, що замість сплати аліментів він перепише квартиру на їх дітей. Після повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України [PERSON] повернувся на територію України і пішов служити у складі Збройних Сил України, при цьому протягом всього строку служби перераховував гроші своїй сестрі [PERSON] , а у 2023 році зробив дублікат своєї платіжної картки для сестри, проте картка була заблокована після того, як він зник безвісти. Загальна сума перерахування з карти [PERSON] на карту [PERSON] склала 220000 грн, а також 43000 грн було використано заявником з дубліката картки [PERSON] , який він виготовив на її ім`я у 2023 році. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй кумою і вони перебувають у дружніх відносинах. Свідку відомо, що заявник перебувала на утриманні свого брата [PERSON] , який працював за кордоном, зокрема давав їй гроші на одяг та відпочинок на морі, оплачував її дітям навчанням, забезпечував їх всім необхідним. Приблизно рік тому брат заявника пішов на військову службу у Збройні Сили України. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що за час військової служби брат заявника також регулярно перераховував їй гроші, у той час як сама [PERSON] не працювала і не мала коштів. Коли брат заявника на нетривалий час приїздив з-за кордону, він зупинявся у своїй кімнаті у п`ятому гуртожитку на четвертому поверсі, в якій постійно проживала [PERSON] після припинення шлюбних стосунків із чоловіком, що сталося приблизно сім років тому. [PERSON] має двох неповнолітніх дітей, і колишній чоловік заявника не займається їх вихованням та матеріально їм не допомагає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вони із заявником є подругами. Брат заявника [PERSON] проходив військову службу у лавах Збройних Сил України та майже рік тому зник безвісти. Батьків заявник із братом не мають. Раніше [PERSON] була одружена, проте близько восьми років не проживає з колишнім чоловіком. Брат заявника їздив на заробітки та постійно допомагав заявнику, яка має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Ще до повномасштабного вторгнення брат заявника оплатив їй із дітьми відпочинок на морі, а також допомагав сину [PERSON] влаштуватися на навчання на військового (допомагав фінансово, купував спорядження та одяг). Чи працювала [PERSON] , свідку невідомо. Заслухавши заявника, представника заявника та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), яка є рідною сестрою [PERSON] , з 07.03.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 38, 39, 40). Як вбачається з акту про фактичне місце проживання від 27.03.2024 та виданої на підставі цього акту довідки Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежності 12 Нетішин», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 14.08.2017 належить брату заявника [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою з 18.06.2018 (а.с. 8, 9, 10-11, 12, 13). Наказом командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 122 від 02.05.2023 солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 30.04.2023 № 58-рс на посаду гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини [NUMBER] було з 02.05.2023 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с. 14, 18). У анкеті військовослужбовця [PERSON] у відомостях про сім?ю вказав лише сестру [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається зі сповіщення сім`ї № 476 від 11.12.2023 [INFO] , виписаного на ім`я [PERSON] , останню було повідомлено, що її брат [PERSON] , який є гранатометником 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу 22.07.2022 [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області зник безвісти 08.12.2023 (а.с. 19). Наказом командира Військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) № 1075 від 31.12.2023 «Про результати службового розслідування» було встановлено вважати гранатометника 3 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] з 07.12.2023 зниклим безвісти військовослужбовцем, тобто зниклим безвісти під час виконання обов?язків військової служби в районі бойових дій під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що не пов?язано із вчиненням ним злочину чи адміністративного правопорушення (а.с. 20). У листі т.в.о. командира Військової частини [NUMBER] № 1227 від 18.03.2024 на ім?я [PERSON] зазначається, що остання не має законних підстав на отримання грошового забезпечення її брата [PERSON] , тому їй було відмовлено у виплаті зазначених коштів. Одночасно [PERSON] було повідомлено, що вона може набути право на отримання коштів безвісно зниклого військовослужбовця у наступних випадках: 1) визнання військовослужбовця [PERSON] в установленому законом порядку померлим. У такому разі належні суми грошового забезпечення будуть виплачені законним спадкоємцям відповідного до чинного законодавства; 2) у разі доведення факту перебування [PERSON] на утриманні її брата [PERSON] відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо вона була на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування. Факт перебування на утриманні повинен бути підтверджений довідкою про підтвердження факту перебування особи на утриманні, виданою відповідним державним органом, або рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження (а.с. 21). За період із 02.02.2023 по 19.11.2023 [PERSON] регулярно здійснював перерахування грошових коштів на рахунок своєї сестри [PERSON] , що вбачається із виписки по надходженням на її картку, а саме: у лютому - 23360 грн; у березні - 15000 грн; у квітні - 10000 грн; у травні - 5250 грн; у червні - 17600 грн; у липні - 14530 грн; у серпні - 24216 грн; у вересні - 26435 грн; у жовтні - 74317 грн; у листопаді - 10000 грн (а.с. 22-25). Крім того [PERSON] з картки, яка є додатковим електронним платіжним засобом до картки [PERSON] , за листопад 2023 року було здійснено витрати на загальну суму 42553,55 грн (а.с. 26). У своїх письмових поясненнях від 03.09.2024, наданих на адвокатський запит представника заявника Козійчука О.І. , [PERSON] зазначив, що вони із [PERSON] одружилися у 2015 році, однак сімейне життя у них не склалося. У 2017 році після смерті матері дружини остання разом із братом продали квартиру матері у м. Миколаїв та придбали житло у м. Нетішин, куди дружина відразу переїхала. Їх шлюб фактично припинив своє існування. Фінансової можливості утримувати дружину та дітей [PERSON] не має, усім необхідним її та дітей забезпечував її брат [PERSON] (а.с. 27). У своїх письмових поясненнях від 02.09.2024, наданих на адвокатський запит представника заявника Козійчука О.І. , [PERSON] зазначила, що вона добре знає [PERSON] (яка натепер має прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , часто бувала у них вдома. [PERSON] відомо, що [PERSON] зник безвісти на війні. [PERSON] , як і раніше, проживає у квартирі, що належить [PERSON] , який протягом всього часу забезпечував сестру всім необхідним, надсилав їй гроші та фінансував її дітей, оскільки чоловік відмовився від їх утримання (а.с. 28). У своїх письмових поясненнях від 03.09.2024, наданих на адвокатський запит представника заявника Козійчука О.І. , [PERSON] зазначає, що вона знайома із [PERSON] з 2015 року. Їй відомо, що шлюб [PERSON] виявився невдалим, тому вона переїхала жити до свого брата та протягом всього часу проживала разом із ним у квартирі в гуртожитку. Своїх дітей [PERSON] не має та не був одружений, тому всі зароблені за кордоном кошти він передавав сестрі, оскільки чоловік останньої не утримував своїх дітей (а.с. 29). У своїх письмових поясненнях від 31.08.2024, наданих на адвокатський запит представника заявника Козійчука О.І. , [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вона знайома з 2020 року. Їй відомо, що [PERSON] одружена, але з чоловіком не проживає. Кілька років тому [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON] купили квартиру та оформили її на останнього. Протягом всього часу [PERSON] проживала у брата, а той їздив за кордон на роботу. Оскільки [PERSON] заробляв значно більше, він повністю забезпечував [PERSON] та її дітей. Після мобілізації [PERSON] до ЗСУ [PERSON] і надалі проживає у квартирі брата, який протягом всього часу допомагав їй фінансово (а.с. 30). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до абз. 1, 3 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Аналогічні положення містяться у п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016, - відповідно до якого виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. При цьому п. 2 вказаного Порядку зазначається, що у цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби. Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 (у справі № 1-8/99) розтлумачив поняття члена сім`ї, який перебуває на утриманні військовослужбовця, згідно з яким таким є член сім`ї, який перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, що є для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, які не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: 1) неповнолітні; 2) непрацездатні; 3) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом; 4) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника; 5) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію; 6) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. Водночас, як вбачається із відповіді № 953427 від 09.12.2024 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, [PERSON] у період із 01.01.2022 по 31.12.2023 працювала у Філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та мала наступний дохід: 1) за 2022 рік: у січні - 41221,13 грн; у лютому - 23060,66 грн; у березні - 27335,97 грн; у квітні - 23523,07 грн; у травні - 22153,24 грн; у червні - 28422,29 грн; у липні - 12935,59 грн; у серпні - 26171,99 грн; у вересні - 27528,43 грн; у жовтні - 28271,34 грн; у листопаді - 24135,98 грн; у грудні - 2293,05 грн; 2) за 2023 рік: у січні - 47554,21 грн; у лютому - 19658,97 грн; у березні - 36345,59 грн; у квітні - 25284,28 грн; у травні - 27878,64 грн; у червні - 29705,07 грн; у липні - 21924,56 грн; у серпні - 31102,18 грн; у вересні - 30405,11 грн; у жовтні - 25322,27 грн; у листопаді - 37990,25 грн; у грудні - 39650,48 грн (а.с. 78-83). Отже, [PERSON] є працездатною особою, протягом 2022-2023 років була офіційно працевлаштована, мала постійне місце роботи та отримувала стабільний дохід, розмір якого значно перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб та свідчить про те, що допомога, яка надавалася братом заявника [PERSON] , була хоча і постійним, проте не єдиним і очевидно не основним джерелом засобів до існування [PERSON] , при цьому остання не позбавлена права у разі неможливості отримання добровільної матеріальної допомоги на своїх неповнолітніх дітей від їх батька стягнути з нього аліменти у примусовому (судовому) порядку. За таких обставин, оскільки із досліджених у судовому засіданні доказів не було встановлено, що заявник [PERSON] перебувала на утриманні свого брата [PERSON] на час його зникнення безвісти, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення відповідного факту. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed