Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 60153,00 грн, судового збору у сумі 3028,00 грн та витрат на правову допомогу у сумі 17000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує. 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 0931453168 від 25.08.2019, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 0931453168 від 25.08.2019, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024, відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову становить 88911,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 83911,86 грн. Проте позивачем ставиться вимога про стягнення заборгованості у розмірі 60153,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 55153,00 грн. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України; у задоволенні позовної заяви відмовити повністю; стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати в розмірі 16000,00 грн. У відзиві на позовну заяву представник зазначає, що договір позики, за версією позивача, був укладений 25 серпня 2019 року. Інформації про дату надання коштів позивач не надає. До даного виду правовідносин слід застосовувати загальну позовну давність у 3 роки, яка вже сплинула. Позивач не заявляв клопотань про продовження строку та поважність причин його пропуску. Представник вважає, що є підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Крім того, представник вказує, що ознайомившись з матеріалами, що були надані позивачем, відповідачу та його адвокату так і не вдалося виявити, докази існування договору, докази на підтвердження факту укладання договору, факту сповіщення боржника про зміну кредитора, факту надання коштів, факту отримання коштів відповідачем, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. 19 червня 2024 року від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 червня 2024 року розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 вересня 2024 року. 01 липня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 02 серпня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказу та долучення доказу. 15 серпня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів та письмові пояснення. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» строк для подання клопотання про витребування доказів. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено частково. Витребувано у Акціонерного товариства «А-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11): - інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн, які 10.01.2020 були на неї перераховані, а саме витребувано виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 10.01.2020 по 10.02.2020; - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків. 18 жовтня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від банку надійшла витребувана судом інформація. 29 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 18 листопада 2024 року. 07 листопада 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. 13 листопада 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення. 18 листопада 2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку відсутністю у суді електропостачання. Тому, розгляд справи відкладено на 26 листопада 2024 року. Ухвалами суду від 20 та 22 листопада 2024 року задоволено клопотання представника відповідача та представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Однак 26 листопада 2024 року розгляд справи відкладено на 03 грудня 2024 року у зв`язку з відсутністю вільних залів, які обладнані технічними засобами для проведення відеоконференції та наданням права учасникам справи безпосередньо взяти участь у судовому засіданні. 27 листопада 2024 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» оригінал кредитного договору №0931453168 від 25.08.2019. 02 грудня 2024 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі та клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР докази переказу 10.01.2020 грошових коштів у розмірі 5000 гривень в рамках договору № 0931453168 від 25.08.2019 ТОВ «ІНФІНАНС» на рахунок [PERSON] . Суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів від 27.11.2024, оскільки у матеріалах справи наявна копія договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168 від 25.08.2019, і клопотання не містить обґрунтування у чому полягає невідповідність поданої копії договору його оригіналу, як і не містить доказів оскарження такого договору у судовому порядку. Окрім того, суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів від 02.12.2024, оскільки у матеріалах справи міститься квитанція № 46245292 від 10.01.2020 та виписка за рахунком відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 25.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168, відповідно до умов якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами. Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом 1v7u0s. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Згідно з п. 1.5 договору загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. У п. 1.6 договору встановлено, що в рамках дії даного договору сторони погодили такі загальні умови: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка; порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів; діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) - 20 000,00 гривень; максимальна відсоткова (ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості) - 1,75 %. Пунктом 1.10 договору визначено, що строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. Договору. Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 735 грн. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 %. Згідно з п. 1.11 договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Відповідно до п. 1.15 договору розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. 10 січня 2020 року [PERSON] електронним підписом 0v1у61 акцептував оферту від 10 січня 2020 року на отримання 3 траншу кредиту згідно з Заявкою - анкетою №2628492900 від 10 січня 2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168 від 25 серпня 2019 року на таких умовах: -розмір кредиту (траншу) 5 000 грн; -користування кредитом (траншем) 30 днів; -строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168 від 25 серпня 2019 р. - 3 роки; -відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом; -річна відсоткова ставка 638,75 %; -загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2 625 грн; -загальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75%. На підтвердження факту перерахування грошових коштів відповідачу позивачем надано квитанцію № 46245292 від 10.01.2020 про зарахування 5000,00 грн на картку [NUMBER] , номер операції в системі iPay.ua - 46245292 (а.с. 24). На виконання вимог ухвали суду АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» надало лист 08.10.2024, в якому повідомляється про те, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). До вказаного листа надано виписку за рахунком, відповідно до якої 10.01.2020 відповідачу зараховано 5000,00 грн (а.с. 127-129). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики 10.01.2020 відповідачу видано кредит у сумі 5000,00 грн, нараховано відсотків станом на 10.01.2023 у сумі 83911,86 грн, загальна сума боргу становить 88911,86 грн. 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 0931453168 від 25.08.2019, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 88911,86 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 83911,86 грн - заборгованість нарахованими процентами. Норми права та мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів». З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168 від 25.08.2019 та акцепт оферти від 10 січня 2020 року на отримання 3 траншу кредиту згідно з Заявкою - анкетою №2628492900 від 10 січня 2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0931453168 від 25 серпня 2019 року підписані відповідачем електронними підписами одноразовими ідентифікаторами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач має заборгованість за договором договір № 0931453168 від 25.08.2019 в розмірі 88911,86 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 83911,86 грн - заборгованість за процентами. Проте позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 60153,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 55153,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). У цій справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 5000,00 грн матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної заборгованості у сумі 5000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У договорі № 0931453168 від 25.08.2019 сторони визначили максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів. Такий же строк визначений і в акцепті оферти від 10 січня 2020 року на отримання третього траншу кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики у відповідача наявна заборгованість щодо сплати процентів за правомірне користування позикою у межах погодженого сторонами строку позики з 10.01.2020 по 09.02.2020 (30 днів) у сумі 2625,00 грн, що підтверджується пропозицією надання третього траншу. Тому, позовна вимога про стягнення процентів у період з 10.01.2020 по 09.02.2020 (30 днів) у сумі 2625,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, позивачем заявлено також вимогу про стягнення процентів, що нараховані поза межами строку позики, тобто після 10.02.2020, яка задоволенню не підлягає, оскільки після спливу, визначеного договором позики, строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 2625,00 грн процентів в межах строку кредитування, що разом складає 7625,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково, судові витрати відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 383,83 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial