Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила видати обмежувальний припис щодо [PERSON] із покладенням на нього таких обов`язків: заборонити строком на шість місяців наближатися на відстань менше ніж 300\~м до місця проживання постраждалої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] строком на шість місяців вести телефонні переговори та направляти повідомлення з мобільного телефону постраждалій [PERSON] . Свої вимоги щодо видачі обмежувального припису [PERSON] мотивувала тим, що впродовж тривалого часу, під час проживання разом із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вона та їхні спільні малолітні діти постійно потерпали від фізичного та психологічного насильства зі сторони [PERSON] . Його поведінка негативно впиває на її здоров`я та працездатність. Після погроз та образ [PERSON] вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії, його поведінка занадто агресивна. Окрім цього, [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, а в стані алкогольного сп`яніння погрожує фізичною розправою, висловлюється в її та дітей адресу нецензурною лайкою. Мали місце випадки застосування щодо неї та доньки [PERSON] фізичного насильства. Так, 27 квітня 2024 року він вдарив дочку за те, що вона пошкодила на вулиці телефон, внаслідок чого вона з дітьми була змушена переїхати до іншого житла. У серпні 2024 року [PERSON] дізнався її нову адресу, та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, намагався зайти в квартиру, а також ударив її кулаком в обличчя. [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів, у результаті цих звернень були винесені заборонні приписи від 09, 27 та 29 квітня 2024 року; також щодо [PERSON] складалися протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП (постановою суду провадження в адміністративних справах закрито, матеріали направлено до прокуратури у зв`язку з наявністю у діях [PERSON] ознак вчинення злочину). Однак останній продовжує погрожувати їй та ображати. Ухвалою від 15 жовтня 2024 року суд прийняв заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заяву про видачу обмежувального припису з підстав, викладених у ній. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали заяви та вислухавши доводи сторін, суд дійшов таких висновків. Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року №\~2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього відповідних обов`язків. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Отже, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив, що упродовж тривалого часу заявник постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства зі сторони свого чоловіка [PERSON] . Заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з квітня 2024 року. Щодо нього виносили термінові заборонні приписи за скоєння домашнього насильства, а саме: перший заборонний припис від 09 квітня 2024 року терміном на дев`ять діб, другий заборонний припис від 27 квітня 2024 року терміном на три доби, третій заборонний припис від 29 квітня 2024 року терміном на дев`ять діб, четвертий заборонний припис від 29 квітня 2024 року терміном на дев`ять діб. Окрім цього, за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] працівники поліції складали протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 КУпАП. Постановами Автозаводського районного суду м. Кременчука провадження в адміністративних справах закрито, а матеріали направлено до прокуратури, у зв`язку з наявністю у діях [PERSON] ознак вчинення злочину. У судовому засіданні заявник звернула увагу суду на те, що, [PERSON] продовжує їй телефонувати та надсилати повідомлення погрозливого та образливого характеру, а також погрожувати за місцем її фактичного проживання. На підтвердження цих обставин представник заявника надав суду скріншоти з мобільного телефону заявниці з відображенням на екрані повідомлень від [PERSON] погрозливого та образливого змісту. Також представник заявниці просив суд долучити до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №\~12024175500000417 від 28 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, з якого вбачається, що 27 квітня 2024 року до Кремечуцького РУП надійшла письмова заява від [PERSON] про те, що [PERSON] наніс тілесні ушкодження донці [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про підтвердження вказаних заявником обставин про вчинення щодо неї фізичного та психологічного насильства та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства з боку [PERSON] . За правилами частин другоїчетвертої статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього, зокрема таких обов`язків: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Суд, ураховуючи встановлені обставини та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства, вважає, що з метою запобігання продовження здійснення [PERSON] щодо [PERSON] протиправних дій, слід задовольнити заяву та видати обмежувальний припис.

Outcome: approved