Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивачка [PERSON] - адвокат А. Фрей через «Електронний суд» подав позовну заяву до Лопатинської селещної ради Червоноградського району Львівської області (відповідач), у якій просить, з урахування заяви про уточнення позовних вимог: встановити факт, що [PERSON] , прийнялв спадкове майно після смерті свого чоловіка спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини); визнати за позивачем - [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,5017 га, та земельну ділянку загальною площею 0,0949 га (що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №081870, зареєстраваного 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12812), в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , яка в свою чергу прийняла спадщину від свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, зокрема, що [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою були зареєстрованні: дружина - [PERSON] ; син - [PERSON] ; невістка - [PERSON] ; онук - [PERSON] ; онучка - [PERSON] ; онук - [PERSON] . Дружина - [PERSON] , померла [INFO] , яка спільно проживала та була зареєстрована з Б. Подолянчуком та фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) та продовжувала розпоряджатися ним після смерті останньго. Після смерті подружжя залишилося спадкове майно, що складається, із земельної ділянки на території Лопатинської сільської ради Червоноградського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12812. Спадкоємцем за законом до майна померлих [PERSON] та [PERSON] є їхній син - [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та відкрив у Радехівській державній нотаріальні конторі спадкову справу №432 за 2008 рік. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт, виданий після смерті спадкодавця не може бути підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 26.08.2024 представником відповідача, селищним головою [PERSON] подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі(а.с.39). 13.09.2024 від в.о. завідувача Радехівської державної нотаріальної контори, завідувача Соснівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №432/2008 заведена після смерті [PERSON] (а.с.44-79). 21.10.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом А. Фреєм на розгляд суду подано заяву, в якій останній просить суд відкласти підготовче засідання(а.с. 80). 31.10.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом А. Фреєю на розгляду суду подана заява про уточнення позовних вимог(а.с. 82). 05.11.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом А.Фреєм на розгляд суду подано заяву, в якій останній просить закрити підготовче засідання і призначити справу до судового розгляду (а.с.84). 04.12.2024 представником позивача Б. Подолянчука - адвокатом А.Фреєм на розгляд суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника(а.с.91). Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.36-37). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 02.09.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 09.09.2024(а.с.40). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.09.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 21.10.2024(а.с.42). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті(а.с.85). У період з 18.11.2024 по 29.11.2024 головуюча суддя перебувалп на лікарняному. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 02.12.2024справу призначено до відкритого судового засідання в порядку загального позовного провадження на 04.12.2024(а.с.89). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно від 24.03.1977(а.с.24). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.04.1996, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області(а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2004, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області(а.с.26). Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №76609110 від 15.04.2024, вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] було заведена спадкова справа №432/2008(а.с.12-13). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №081870 від 24 січня 2001 року, виданого на підставі рішення ХII сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000, № 12812, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,5967га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.14-15). Довідкою Лопатинської селищної ради Червоногрдського районну, Львівської області№73 від 29.01.2024, встановлено, що [PERSON] до дня смерті, дійсно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом із померлим в будинку були зареєстрованні: дружина - [PERSON] ; син - [PERSON] ; невістка - [PERSON] ; онук - [PERSON] ; онучка - [PERSON] ; онук - [PERSON] (а.с.16). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що встановлено з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 75648560 від 01.02.2024(а.с.17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №30/02-31 від 01.02.2024, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки він вважається таким, що не прийняв спадщину, адже протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяви про прийняття спадщини (а.с.18-19). Рішенням та додатком до рішення Радехівської районної ради Львівської області від 23.06.2000 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїів, Адамівка, Стирківці, Миколаїівської сільської ради», підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,5967(а.с.20,21-23). Відповідно до копії спадкової справи № 383/01-16, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину(а.с.45-79). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на день смерті належало право власності на земельну ділянку розміром 0,5967 в умовних кадастрових гектарах, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №081870 від 24 січня 2001 року. За життя [PERSON] не зробив особистого розпорядження. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки після смерті спадкодавця, [PERSON] продовжувала надалі розпоряджатися спадковим майном та постійно проживала з [PERSON] на момент смерті останнього. Однак, позивач позбавлений можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved