Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, у зв`язку з чим, між ними втрачено взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, шлюб набув формальних ознак. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, тому просить розірвати шлюб. Крім того, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він є працездатним, отримує регулярний дохід, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 року відкрито провадження за вказаним вище позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 25.11.2024 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, клопотань, заперечень до суду не надав. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін\~та\~у відповідності до вимог ч. 2\~ ст.\~247\~ЦПК\~України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , який зареєстрований 17.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 79. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Вирішуючи позов в частині вимоги про розірвання шлюбу, суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповіднодо ст. 112 ч. 2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст.\~114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115\~СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приймає до уваги, що\~ позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, в зв`язку з чим, позов\~слід\~задовольнити в\~повному\~обсязі,\~а\~шлюб\~необхідно розірвати.\~Спору\~щодо\~поділу спільного\~майна на\~теперішній\~час\~немає. Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачу за її проханням залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в частці від доходу. Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей щодо його майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, принципам розумності та справедливості. Отже, в цій частині позов також слід задовольнити. В силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12.09.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Матеріалами справи встановлено, що до позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів адвокатом Стребковою О.А. надано: копію договору про надання правничої допомоги від 29.08.2024 № 08/2/24 (а.с. 10, 11), копію рахунка-фактури щодо оплати правничої допомоги від 30.08.2024 № 1 (а.с. 12), копію платіжної інструкції щодо оплати правничої допомоги від 02.09.2024 (а.с. 13) та відповідно до яких, позивачу було надано правничу допомогу, сума гонорару згідно вказаного вище договору 5 000,00 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Враховуючи відсутність заперечень іншої сторони та викладене вище, суд вважає, що дана вимога позивача підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 1 211,20 грн (а.с. 1). Стосовно судових витрат за позовну вимогу про стягнення аліментів, то оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Рішення в частині стягнення з аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).

Outcome: approved