Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

05.11.2024 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 01.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №198. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.03.2013 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки припинено, причиною розпаду сім`ї є різні цінності, погляди на сім`ю та майбутнє, кожен зі сторін живе своїм життям та своїми інтересами. З вересня 2023 року подружні відносини зіпсувалися. Тому важає, що спільне подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сім`ї, а тому його слід розірвати. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11. 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на 04.12.2024 року на 09 год. 20 хв. (а.с.18). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.19), надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати без участі позивача та його представника за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 23). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 01.03.2013 року, який зареєстровано Відділом ДРАЦС\~реєстраційної служби\~Луцького міського\~управління юстиції\~Волинської області,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №198, виданого повторно (а.с.10). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки припинено, причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та взаємні непорозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, кожен зі сторін живе своїм життям та своїми інтересами. З вересня 2023 року подружні відносини зіпсувалися подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам сторін. Сторони зазначені обставини у справі не заперечували, фактично їх визнали, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved