Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

04.04.2024 позивач [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору як орган опіки і піклування виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про встановлення місця проживання дитини. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] , [INFO] перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/6584/15 від 08 жовтня 2015 року шлюб розірвано. Від цього шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , який мешкає зі мною за адресою: [ADDRESS] . Покликаючись на норми ст. ст. 19, 161 Сімейного кодексу України зазначає, що немає іншого способу захистити його права та права його сина, як звернутися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про встановлення місця проживання дитини з ним. Відтак просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позицію, викладену у позовній заяві підтримав та просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву не скористалася. У судовому засіданні з приводу задоволення позовних вимог заперечила. Зауважила, що син змушений жити з батьком, оскільки так зручніше добиратися на навчання. 1.3. Позиція третьої особи. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору як орган опіки і піклування виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради пояснень щодо позову не надала. Подала до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 06.11.2024 позивач подав до суду клопотання про витребування доказів та стягнення аліментів з відповідачки. У підготовчому судовому засіданні 11.11.2024 усно відмовився від такого клопотання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 22.11.2024. 26.11.2024 від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2024 заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог залишено без розгляду. 3. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2015. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої ЦНАП Шабівської сільської ради, довідки про реєстрацію місця проживання, виданої виконавчим комітетом Бритівської сільської ради та витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії договору про надання освітніх послуг №97 від 24.07.2024 вбачається, що [PERSON] навчається в Обласній комунальній установі «Білгород-Дністровський медичний фаховий коледж». Згідно довідки від 30.08.2024 №02-49/233, виданої Обласною комунальною установою «Білгород-Дністровський медичний фаховий коледж» [PERSON] є студентом першого курсу коледжу. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] орган опіки і піклування заключив, що відсутня необхідністьті встановлювати доцільність місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що зараз навчається у Білгород-Дністровському медичному фаховому коледжі та проживає разом із своїм батьком, оскільки так йому простіше добиратися до місця навчання. 4. Позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування. Статтею 7 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналогічні положення закріпленні у частині другій статті 29 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В силу частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо. Спір між батьками, які проживають окремо, щодо місця проживання малолітньої дитини може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Водночас, якщо дитині виповнилося 14 років, то вона може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 2 листопада 2023 року (справа №592/7624/22), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Зібрані докази вказують на те, що на час пред`явлення та вирішення позову сину сторін, [PERSON] , виповнилося 14 років, а тому він вправі самостійно обирати своє місце проживання. Отже підстави для визначення судом місця проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] відсутні. Відтак позов [PERSON] не підлягає задоволенню. 5. Розподіл судових витрат Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати розподілу не підлягають. На підставі вищевикладеного, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed