Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] , [INFO] , відносно спільної доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що донька [PERSON] проживає разом з ним, його дружиною - [PERSON] , та братом [PERSON] . Мати - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] не спілкується з донькою, від виховання самоусунулась. За місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, станом здоров`я дитини не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, розумовим і фізичним здібностям доньки. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але від позивача надійшла до суду заява, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав з вищевикладених підстав та просив задовольнити позов. Разом з тим, позивач просив суд розглянути справу у його відсутність у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася. Відповідно до ст.128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не подавала. Ураховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, а належно повідомлений відповідач повторно не з`явилась у судове засідання без зазначення причин своєї неявки, відзив до суду не подавала, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, має можливість ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів . Представник третьої особи органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування від 30 серпня 2024 року №Б-1731. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим ВДРАЦС у м. Одесі Одеського міського управління юстиції 10 січня 2013 року. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2023/005419286, №2023/005419198 від 18 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Також у матеріалах справи наявна довідка Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №1111 від 06 лютого 2023 року про склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] та його донька [PERSON] . Разом з тим, у матеріалах справи наявна копія договору оренди від 28 квітня 2024 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, згідно з яким [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] для проживання себе та членів його сім`ї у загальній кількості 4 осіб. Судом звернуто увагу, що за вищевказаною адресою дійсно проживають, зокрема, [PERSON] та його донька - [PERSON] , адже за вказаною адресою проводилось обстеження житлових умов проживання родини уповноваженими особами органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської. Згідно з листом Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 02 лютого 2024 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 06 липня 2023 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукинюк К.П., згідно з якою [PERSON] зазначила, що спільна донька [PERSON] проживає з батьком [PERSON] з 2019 року. У заяві мати не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, посилаючись на те, що не має можливості утримувати доньку, брати участі у її вихованні та розвитку. Судом звернуто увагу, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Малиновським ВДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2021 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». У [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським ВДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Згідно з характеристикою від 02 серпня 2023 року, виданою заступником директора та класним керівником, [PERSON] навчається у Одеській спеціалізованій школі №32 І-ІІІ ступенів ОМР Одеської області, батько цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до її виховання, відкликається на прохання вчителя, регулярно відвідує школу. Указана характеристика жодних посилань щодо матері дитини не містить. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 серпня 2024 року №Б-1731, орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . З вищевказаного висновку, зокрема, вбачається, що згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання родини від 07 серпня 2024 року, складеного спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. У заяві малолітньої [PERSON] від 11 липня 2024 року до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради остання повідомила, що перейшла до 6 класу, проживає з батьком, його дружиною та братиком [PERSON] , з якими проводить вільний час. Мати не телефонує, останній раз бачились на день народження [PERSON] [INFO] . Відповідно до характеристик сусідів: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] часто виходить гуляти на подвір?я з батьком [PERSON] . Батько возить доньку до школи. Дитина вихована, охайна, ввічлива. За весь час біологічної мати малолітньої [PERSON] ніхто не бачив, участі у вихованні та утриманні дитини мати не бере. Батьком дитини укладена декларація №0001-5P08-H6A0 від 27 березня 2023 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарем-педіатром КНП "Дитяча міська поліклініка №6" Одеської міської ради [PERSON] . Згідно з наданими стороною позивача довідками з медичних закладів №276 та 216 станом на 17 липня 2023 року [PERSON] не значиться на обліку у лікаря-нарколога, психіатричних захворювань не має. Крім того, [PERSON] з згідно з витягом інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 13 листопада 2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 153 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинству» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Із вище наведених норм вбачається, що законодавчо в Україні закріплено, що обов`язок виховання дитини повноцінним членом суспільства покладений саме на його батьків - матір та батька. Саме ці особи, мають піклуватись про життя, здоров`я, фізичний, культурний, моральний та матеріальний розвиток дитини. Ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на , відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Дослідивши всі докази в їх сукупності, ураховуючи висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, суд дійшов висновку, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не надає кошти та її утримання, що не спростовано відповідачем, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved