Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника адвоката Ошурка Й.М., звернулась до Рівненського міського суду із позовною заявою [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів у розмірі 475\~354 грн.02 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказує, що 11 серпня\~2006\~року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 19 квітня 2013 року розірвано. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з вказаним рішенням неповнолітніх синів залишено на проживання з матір?ю. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Керч Республіка Крим, на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого\~2013\~року до досягнення повноліття дітьми. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 167207\~від 18.06.2024 року, проведеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко Вікторією Андріївною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023\~року Рівненським міським судом Рівненської області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 19.01.2019\~по 31.05.2024\~становила: станом на 30.11.2023\~року \~433\~312,8 грн., на 29.02.2024\~року \~451\~349, 80 грн., а на 31.05.2024\~року -\~152 454.30 грн. Зменшення заборгованості відбулося за рахунок сплати заборгованості наступним чином: у грудні\~2023\~року \~2 000, 00 грн., у березні\~2024\~року \~8\~000,00 грн., у квітні\~2024\~року \~310 932,50 грн. Водночас, відповідач у вказаному періоді не виконував та не виконує належним чином своїх батьківських обов?язків відносно синів, не цікавився та не цікавиться їхнім життям, здоров?ям, навчанням, не сплачує аліменти. Внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року становить 152 454 грн. 30 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, вважає, що сума нарахованої пені на суму заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] за період з 19.01.2019 року по 30.06.2024 року буде становити 473 354,02 (чотириста сімдесят п?ять тисяч триста п?ятдесят чотири гривні 02 копійки). Просить позов задоволити. Представник позивача \~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, однак в судовому засіданні вказав, що його довірителька відмовляється від пені за червень, липень, вересень, жовтень, грудень місяці 2021 року та грудень 2023 року, відтак просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 19.01.2019 року по 30.06.2024 року у розмірі 435\~266 грн. 07 коп. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що його вина у несплаті аліментів відсутня. Суду пояснив, що він постійно допомагає з утриманням дітей. Крім того, державний виконавецт 23.04.2024 року надала на його запит відповідь про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. Допитана, в судовому засіданні головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., в якості свідка, суду показала, що дійсно заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 23.04.2024 року була відсутня. Однак, [PERSON] звернулася до відділу із заявою про здійснення перерахунку, оскільки надала докази, що [PERSON] працював у Польщі та отримував дохід відповідно до довідок про доходи. Достовірність вказаних доказів нею не перевірялося. Заслухавши учасників процесу, покази свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16 жовтня 2007 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 18 червня 2009 року Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Шлюб, зареєстрований 11 серпня 2006 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1240 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вищевказаного рішення суду 28 листопада 2023 року видано дублікат виконавчого листа. Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження, 04 грудня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції Стариченко І.С. відкрито виконавче провадження № 73485745 з виконання дуліката виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області, здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.03.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 14.03.2024 року в сумі 357\~614 грн. 70 коп. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 04.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 01.04.2024 року в сумі 357\~614 грн. 70 коп. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 01.04.2024 року в сумі 304 253 грн. 50 коп. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 23.04.2024 року відсутня. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року в сумі 152\~454 грн. 30 коп. Відповідно ст.\~180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до Постанови Пленуму\~ВСУ №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311св.17) зазначив, що відповідальність настає лише за наявності вини платника аліментів, а не у всіх випадках. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 зробила висновок, що неустойка (пеня) є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196\~СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ятастатті 7 СК України). Згідно зістаттею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9\~ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8\~СК України та частини першої статті 9\~ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Сімейний кодекс\~України не передбачає випадків коли вина платника аліментів виключається, у такому випадку підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості, про що у своєму правовому висновку зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19. Суд, приходить до висновку про те, що вина відповідача у простроченні сплати аліментів відсутня, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 73485745, наданих головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., на вимогу суду, вбачається, що [PERSON] 30 листопада 2023 року звернулася із заявою до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про прийняття до виконання дубліката виконавчого листа № 569/1879/13-ц від 19.04.2023 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, 04 грудня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції Стариченко І.С. було відкрито виконавче провадження № 73485745 з виконання дубліката виконавчого листа № 569/1879/13-ц, виданого 28.11.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області. Статтею 28\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направляти боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 73485745 від 04 грудня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції Стариченко І.С. було надіслано рекомендованим поштовим відправленням на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі. Однак, вказану постанову боржник не отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «за закінченням зберігання». Суд приймає до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] , на час відкриття провадження, був обізнаний про наявність виконавчого провадження, яким з нього стягнуто аліменти, а відтак відповідач не мав можливості вжити заходів щодо добровільного виконання рішення суду. Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, дізнавшись про наявність повторно відкритого виконавчого провадження в грудні 2023 року сплатив 2\~000 грн. заборгованості по аліментах. Із долученого відповідачем розрахунку заборгованості від 23.04.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 23.04.2024 року відсутня. При цьому, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року, здійсненого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.01.2019 року по 31.05.2024 року в сумі 152\~454 грн. 30 коп., яка утворилася шляхом здійсненого виконавцем перерахунку заборгованості аліментів на підставі, долучених 13.06.2024 року стягувачем [PERSON] нотаріально завірених документів, а саме трудового договору, укладеного 12.06.2015 року між [PERSON] та Коімекс Акціонерним товариством (Польща) на випробувальний термін з 15.06.2015 року по 14.09.2015 року, тип договірної роботи: водій вантажного автомобіля та довідок про доходи [PERSON] . Вказане підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. У свою чергу, порядок консульської легалізації встановлюється Міністерством закордонних справ України та Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою Наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 року № 113, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.06.2002 року за № 535/6823. Відповідно до ст.54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України 02.04.1994року №127/94 із змінами та доповненнями, Консул легалізує документи і акти, складені за участю властей консульського округу, або такі, що виходять від цих властей. Органи України приймають такі документи і акти на розгляд лише при наявності консульської легалізації, якщо інше не передбачено законодавством України або міжнародним\~договором, учасниками якого є Україна і держава перебування.\~Консульська легалізація полягає в установленні і засвідченні справжності підпису, повноважень посадової особи, яка підписала документ чи акт або засвідчила попередній підпис на них, справжності відбитка штампа, печатки, зразки яких отримано консулом офіційним шляхом від компетентних органів держави перебування. Статтею 98 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси відповідно до законодавства України, міжнародних договорів застосовують норми іноземного права. Нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчувальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 100 Закону України «Про нотаріат» документи, які складено за кордоном з участю іноземних органів влади або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. Згідно з п.п. 1.2., 2.1.2.2., 2.2., 3.1.-3.5. глави 8, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови, з яких або на які перекладається документ. Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію. Якщо при вчиненні нотаріальної дії (посвідчення правочину, засвідчення вірності копії тощо) одночасно вчинюється й переклад на іншу мову, то переклад вміщується поруч з текстом документа на одній сторінці, розділеній вертикальною рискою таким чином, щоб оригінальний текст розташовувався з лівого боку, а переклад - з правого. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. Відповідно до ст. 1 Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка набула чинності 22.12.2003 року, конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Статтею 3 Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно ст. 4 Конвенції, передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Таким чином, надані позивачкою виконавцю документи, на підставі яких головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. здійснила перерахунок заборгованості [PERSON] по аліментах не відповідає вищевикладеним вимогам, адже вони не завірені належним чином. Також слід зазначити, що лише на одній із довідок про доходи зображена гербова печатка, але встановити ким саме печатка проставлена та прочитати текст, який міститься на ній, не виявилося можливим. Оригінал довідок позивачем до суду не надано. Крім того, ані трудовий договір, ані інші долучені до виконавчого провадження довідки про доходи належним чином взагалі не завірені. До того ж, до матеріалів виконавчого провадження не надано доказів тому, що особа, яка засвідчила відповідність перекладу змісту оригінального документа, укладеного польською мовою дійсно є присяжним перекладачем української мови, чи має відповідні дозвільні документи для здійснення такого засвідчення (документи про освіту, тощо), відсутні документи, які посвідчують її особу. Також судом встановлено, що нотаріус засвідчив лише справжність підпису перекладача та особу перекладача. Натомість, з долученої відповідачем виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що [PERSON] був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 17.02.2015 року. В графі "основний вид діяльності" вказано: вантажний автомобільний транспорт». З витягу №2117163400450 від 26.03.2021 року з реєстру платників єдиного податку слідує, що [PERSON] 01.04.2021 року перейшов на спрощену систему оподаткування, про що 11.04.2024 року повідомив державного виконавця своєю заявою та долучив довідку про доходи за період з 2019 року по 2021 рік і просив здійснити перерахунок заборгованості по аліментам. Із заяви [PERSON] від 18.04.2024 року, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що [PERSON] мав намір переписати частину своєї квартири за адресою: [ADDRESS] на двох неповнолітніх дітей, в рахунок заборгованості аліментів. Тобто, вказане свідчить про те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, а вживав заходів щодо погашення такої заборгованості. Між тим, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач, сплативши заборгованість по аліментам 23 квітні 2024 року, визнав свою вину, оскільки доказів наявності вини відповідача, які б свідчили про його свідоме ухилення від сплати аліментів за судовим рішенням, у справі відсутні, а перерахунок, заборгованості по аліментах, здійснений головним державним виконавцем Бодейко В.А. на підставі не належних документів, поданих позивачкою не є достовірним. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вина [PERSON] у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки останній довів, що не ухилявся від сплати аліментів, а вживав заходів щодо погашення такої заборгованості та станом на квітень 2024 року погасив усю заборгованість, а тому підстав для стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів немає, а відтак у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed