Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем під час якого у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Зазначає, що відповідач протягом останніх 12 років не приймає участі у вихованні та утриманні сина, не спілкується, не цікавить його життям, не відвідує вдома та в навчальному закладі, ніколи не вітає сина з днем народження та іншими святами, будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з сином вона не чинила. Неповнолітній [PERSON] з [PERSON] не знає свого біологічного батька та поява відповідача в житті сина може травмувати останнього. Усі питання щодо виховання, матеріального утримання та забезпечення дитини вирішуються позивачем, як наслідок вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у позові. Відзив мотивував тим, що вказаний позов є хибним та формальним, оскільки не відповідає завданню цивільного судочинства та не враховує першочергового обов`язку забезпечення найкращих інтересів дитини, що узгоджується із сімейним законодавством та практикою Верхового Суду, ЄСПЛ. Вказує, що позивач не зазначила якими доказами підтверджується його не бажання спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні та чим доводиться його свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків відносно сина який проживає з позивачем. Долучені до матеріалів справи довідки з навчальних закладів не можуть бути однозначною підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки такі довідки були складені без участі відповідача, не містять даних, які характеризуються відповідача як батька дитини. Зазначає, що має намір звернутись до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, крім того у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. Позивач [PERSON] \~ у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано у вересні 2011 року. На час розірвання шлюбу їхньому сину було 2 роки, після чого відповідач жодного разу сина не бачив, не цікавився його життям, не вітав з днем народження. На даний час сину 15 років, однак весь час він вважав своїм батьком вітчима, який його забезпечував, підтримував. [PERSON] хоче взяте прізвище вітчима. Про те, що у нього є рідний батько [PERSON] дізнався півтора роки тому. У 2023 році з її ініціативи відбулась єдина зустріч сина з рідним батьком. З цього часу відповідач мав особистий номер телефону [PERSON] , при цьому зв`язку з ним підтримував, йому не телефонував, будь-яких дій для відновлення спілкування з дитиною не вчинив. Представник позивача адвокат Тарадай О.Т. у судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав викладених у ній. Доповнила, що як до моменту звернення до суду із даною позовною заявою, так і на час розгляду справи, відповідач жодним чином не намагався встановити контакт з дитиною, що свідчить про відсутність у нього інтересу до дитини та свідоме усунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодних перешкод у спілкуванні з сином позивач не створювала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання до суду не подав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка вручена відповідачу. Представник органу опіки та піклування [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на засідання комісії батько [PERSON] не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча був повідомлений належним чином. Органом опіки та піклування при наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача було взято до уваги інтереси дитини, а саме було встановлено, що між неповнолітнім [PERSON] та його вітчимом [PERSON] склались дуже дружні відносини, останній замінив йому батька. Водночас батько [PERSON] протягом тривалого часу нехтував своїми батьківськими обов`язками, втратив будь-який інтерес до дитини. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (арк.спр.8), та визнається сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2009 року, який розірвано рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2011 року (арк.спр. 9). Відповідно до даних відповіді на адвокатський запит КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги Сатанівської селищної ради законним представником Танащук Т.М. в інтересах [PERSON] 24 серпня 2023 року укладена декларація для отримання первинної медичної допомоги в КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги Сатанівської селищної ради. [PERSON] з дитиною [PERSON] з моменту укладення декларації по даний час не відвідували лікаря педіатра разом (арк. спр.10-12). Відповідно до даних довідок №27 від 06 жовтня 2023 року, №430 від 09 жовтня 2023 року, б/н від 17 жовтня 2023 року, виданими Сатанівським ДНЗ «Веселка», Сатанівський ліцеєм, Сатанівською школою мистецтв, [PERSON] з 2012 року до 2015 року відвідував дитячий садочок, навчається у 8-А класі Сатанівського ліцею та з 01 листопада 2016 року по 31 травня 2023 року відвідував школу мистецтв за напрямом фортепіано та духові інструменти. У всіх навчальних закладах неповнолітній [PERSON] характеризується виключно позитивно, як умілий та старанний учень. Батько дитини [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився її життям, не відвідував дитячий садок, ліцей, школу мистецтв. Вихованням та забезпеченням дитини завжди займалась мати [PERSON] , приймала активну участь в його вихованні та навчальному житті (арк. спр.13,14,15,16). Даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданих Дунаєвецьким ВДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області щодо боржника [PERSON] за період з жовтня 2023 року по червень 2024 року, підтверджується, що боржником [PERSON] за період з жовтня 2023 року по червень 2024 року аліменти сплачено у лютому 2024 року та березні 2024 року. Станом на червень 2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 8\~875,50 грн (арк. спр.38, 109). З висновку Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету №79/2024 від 18 липня 2024 року, вбачається, що фахівцями було здійснено обстеження соціальних побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] , який проживає разом із матір`ю, вітчимом та братом в [ADDRESS] . Фахівцями встановлено, що умови проживання дитини належні, дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку. Мати працює продавцем продовольчих товарів. Усе необхідне матеріальне забезпечення, піклування про стан здоров`я дитини, навчання, фізичний і духовний розвиток здійснюється матір`ю та вітчимом, який замінив дитині батька, приділяє батьківську увагу та любов. Неповнолітній [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що за період свого свідомого життя бачив батька лише один раз, з власної ініціативи у вересні 2023 року. При зустрічі йому батько пояснив, що у нього згасли почуття до нього як до сина і що його має забезпечувати усім необхідним вітчим. Батько знав місце неповнолітнього сина, однак протягом багатьох років свідомо нехтував батьківськими обов`язками та втратив будь-який інтерес до сина. При цьому мати неповнолітнього [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною. Відтак орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним (арк. спр.120-123). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України\~«Про охорону\~дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Частинами 2,3 статті 150\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 частини першої статті 164\~СК \~України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини 30 червня 2020 року ухвалив рішення у справі «Ilya Lyapin v. russia» (заява № 70879/11), за обставин якої, заявник із 2003 року не проживав разом зі своїм сином 2001 року народження, а з 2004 року не брав участі у вихованні сина та лише час від часу надавав фінансову допомогу. Отже, на час позбавлення заявника батьківських прав він не проживав з дитиною на протязі восьми років і не підтримував зв`язок протягом семи років. Дитина була інтегрована в свою родину, глибоко прив`язана до матері, брата та нового чоловіка матері, з яким проживала протягом семи років, та який повністю взяв на себе роль батька і мав намір усиновити дитину. Суд зазначив, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини. У постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17, зазначено, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо для того, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17, серед іншого, зазначено, що заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] . Шлюб між сторонами розірваний у 2011 році. Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] проживає окремо з 2011 року, що встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення батьком від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що її дочка та син позивача [PERSON] разом відвідували дошкільний навчальний заклад у с-щі [PERSON] , а також відвідують ліцей. З часу знайомства (2012 року) вона жодного разу не бачила біологічного батька [PERSON] , він не відвідував садочок, школу. Дитиною піклувалась лише мати та вітчим [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що неповнолітній [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад, де вона працювала помічником вихователя, а також вона була керівником музичного колективу, до якого входив [PERSON] в період 2014-2017 роки. З біологічним батьком [PERSON] вона не знайома, дитину завжди забирала із садочка мати або вітчим. Усі концерти, в яких брав участь [PERSON] , також відвідували лише мати та вітчим. [PERSON] називав татом [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що є жителем с-ще [PERSON] та проживає в одному районі із позивачем та її сином [PERSON] . Із [PERSON] познайомився, коли він був ще досить [PERSON] на дитячому майданчику, оскільки приглядає за своїми онуками. Охарактеризував [PERSON] виключно як позитивну, чуйну, добру, ввічливу дитину. [PERSON] татом завжди називав [PERSON] . Біологічного батька [PERSON] він ніколи не бачив, і він ніколи не розповідав про нього. Досліджені судом\~письмові докази,\~зокрема довідка\~№27\~від 06\~жовтня 2023\~року,\~видана \~завідувачем Сатанівського\~ДНЗ «Веселка»,\~довідка б/н\~від 17\~жовтня 2023\~року,\~видана директором\~Сатанівської школи\~мистецтв,\~характеристики учня\~ \~та показання\~свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~у своїй\~сукупності в\~достатній мірі\~ підтверджують доводи позивача про те, що відповідач свідомо добровільно самоусунувся від виконання своїх батьківських прав, більше дванадцяти років не проявляв інтересу до дитини, не відвідував його у навчальних закладах, не супроводжував дитину до лікаря, не відвідував концерти з участю дитини, не підтримував з нею будь-який зв`язок, не цікавився її життям, хоча проживає в межах однієї області, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про його свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дитини. Крім того, як встановлено судом, періодично дитина на канікулах відвідувала бабусю по лінії матері у населеному пункті за місцем проживання батька, проте спроб зустрітися із сином відповідач не вживав. Жодних доказів на спростування цих обставин відповідач не надав. Суд вважає, що саме бездіяльність відповідача призвела до розриву зв`язків між ним і його сином, оскільки доказів створення йому перешкод позивачем у спілкуванні з дитиною суду не надано, цю обставину спростували допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач не звертався до органу опіки та піклування або суду для захисту своїх прав та інтересів дитини на контакт з батьком, не вживав жодних активних дій для здійснення своїх батьківських прав та обов`язків із 2011 року після розлучення з позивачем, що підтвердила у судовому засіданні представник органу опіки та піклування. На думку суду, відповідач міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього. Водночас відношення дитини до свого батька суд з`ясував безпосередньо у судовому засіданні. Дитина не проявляє інтересу до свого біологічного батька, оскільки за свого свідомого життя він бачив батька один раз, вважає відповідача чужою людиною, а вітчима за рідного батька. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] у вільній бесіді повідомив, що про свого біологічного батька він дізнався у 2023 році від мами, оскільки у свідоцтві про його народження побачив, що його по батькові зазначене як [PERSON] , при цьому він завжди вважав, що його батьком є чоловік матері [PERSON] , який завжди його виховував та про нього піклувався, якого він називає татом. Після чого він вирішив встановити зв`язок з батьком та попросив матір зателефонувати батькові. Їхня зустріч відбулась в смт Нова Ушиця у вересні 2023 року. Батько повідомив, що в нього згасли почуття до нього, тому його утриманням має займатись вітчим. Після цієї розмови біологічний батько з ним не розмовляв, не телефонував, навіть не привітав його з його 15-річчям. Відтак, вивчивши сімейну ситуацію, провівши збалансовану та обґрунтовану оцінку інтересів кожної особи з постійним прагненням віднайти найкраще рішення для дитини, суд вважає, що інтересам дитини не відповідає налагодження сімейні відносини із рідним батьком, з яким [PERSON] не спілкувався понад дванадцять років, про якого він дізнався лише у 2023 році, вважаючи своїм батьком іншого чоловіка (вітчима), оскільки суд встановив відсутність будь-яких особистих відносин між батьком і сином. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який суд вважає достатньо обґрунтованим. Суд вважає, що заперечення відповідача проти позову є формальними та не свідчать про його інтерес до дитини, оскільки після того як відбулась єдина зустріч відповідача із сином у вересні 2023 року з ініціативи дитини, відповідач не змінив свого ставлення до виконання своїх обов`язків, не намагався побачити свою дитину, яка була присутня у судових засіданнях, не телефонував йому, не виявив бажання з`явитись до суду та надати свої пояснення. Сам факт сплати двічі відповідачем аліментів у лютому 2024 року та у березні 2024 року, на переконання суду, не може свідчити про належне виконання відповідачем обов`язків щодо утримання дитини за період з 2011 року по даний час. Доказів добровільного утримання сина за вказаний період відповідач не надав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені судом фактичні обставини у справі, які підтвердженні дослідженими судом доказами, суд вважає, що позивач довела обставину свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність визначених статтею 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved