Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

28 10.2024 позивач [PERSON] звернувся в суд позовом про встановлення факту, в якому просить встановити факт проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні. Заявник обґрунтовує свою позовну заяву наступним: встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та впливає на його батьківські права й обов`язки та інтереси його малолітнього сина. Встановлення даного факту необхідно заявнику для облаштування життя та розвитку дитини та з метою в подальшому захисту його прав та представлення законних інтересів дитини за умови проживання його матері в іншій країні, оскільки остання виїхала за кордон. Крім того, без згоди матері позивач не може належним чином дбати про фізичний розвиток сина, стан здоров`я. Також в умовах війни безліч питань виникають під час освітнього процесу, оформлення відповідних документів, заяв, що вимагаються закладами освіти, дитячими оздоровчими чи розважальними центрами. Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання дитини заявником, як батьком, просить суд встановити проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,з батьком, її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. від 30 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження , призначено підготовче засідання. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.60), причину неявки суду не повідомила. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, тому суд вважає можливим провести підготовчий розгляд за відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена. Представник виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд за їх відсутності, залишають прийняття рішення на розсуд суду (а.с.52-53). Суд вважає можливим провести розгляд за відсутності представника органу опіки та піклування, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та доводів, викладених у позовній заяві. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є мамою та тещею позивача по справі. [PERSON] у 2022 році, коли почалися воєнні дії в Україні, виїхала за межі України разом із сином на три місяця. Через три місяця привезла сина в Україну, залишила його батькові, позивачу по справі, а сама поїхала за кордон та більше не поверталася, позивач проживає сам із сином, виховує та піклується про нього. Вислухавши думку позивача та пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 28.04.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.30). За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] , [INFO] , є учнем 6-А класу Криворізької гімназії №50, навчається за змішаною формою навчання у період військового стану. Дитина регулярно відвідує онлайн заняття. Виконує домашню роботу та має відмінну поведінку. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться успішністю, приймає участь у батьківських зборах та батьківському онлайн-чаті. Мати [PERSON] з початку 2022 року контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, що підтверджується довідкою з навчального закладу від 16.10.2024 за підписом класного керівника (а.с.18). Довідкою КЗПО «ДЮСШ №7» КМР підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , відвідує секцію футболу з жовтня 2022 року. До секції футболу привів його батько, який приймає активну участь у спортивному вихованні дитини, супроводжує на змагання та відвідує батьківські збори. Матір дитини - [PERSON] з початку навчання сина в секції футболу ніколи е бачили та не спілкувалися. Вона жодного разу не відвідувала батьківські збори, та не була присутня на змаганнях (а.с.19). Позивач [PERSON] працевлаштований, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою ТОВ «ВІКТРАНСКОМ» (а.с.20). [PERSON] разом з дитиною [PERSON] проживають удвох за адресою: [ADDRESS] , власником будинку є позивач по справі, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 11.10.2024 та довідкою з місця проживання від 16.10.2024, витягом з Державного реєстру речових прав, витягами з реєстру територіальної громади щодо реєстрації (а.с.4,8-11,12,17). Тобто з початку 2022 року подружжя проживає окремо, і дитина перебуває на утриманні батька, який самостійно його виховує. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбаченіу статтях 150, 151 СК України. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що в даному випадку не постає питання щодо батьківської правосубєктності відповідача, а лише констатується факт самостійного виховання позивачем свого сина, суд приходить до висновку, що знайшов підтвердження заявлений факт, а тому позовну заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved