Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2019 між АТ "Ідея банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 про встановлення відповідачу відновлювальної кредитної лінії по рахунку у розмірі 5000,00 грн. Крім того, 21.01.2020 між АТ "Ідея банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № А03.22108.0062443020 від 21.01.2020 про надання відповідачу кредиту у розмірі 52840,00 грн. За договором відступлення факторингу, укладеним між АТ "Ідея банк" та позивачем 07.07.2023, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №А03.22108.0062443020 від 21.01.2020 та за кредитним договором № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами позивач просить стягнути на його користь із відповідача заборгованість -за кредитним договором №А03.22108.006243020 від 21.01.2020 у розмірі 105 448,56 грн, з яких 51381,31 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16479,98 грн сума заборгованості за відсотками, 37587,27 грн заборгованість за комісіями; - за кредитним договором №С-001-054840-19-980 від23.04.2019 у розмірі 11 831,95 грн, з яких 4946,94 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6885,01 грн сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді від 15.11.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його представника. Відповідач у судове засідання також не з`явився, відзив не подав, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без нього. У заяві частково визнав пред`явлені до нього позовні вимоги на суму тіла кредиту в розмірі 51381,31 грн по кредитному договору від 21.01.2020 та на суму тіла кредиту в розмірі 4946,94 грн по кредитному договору від 23.04.2019. Заявлені відсотки та комісію по кредитних договорах відповідач не визнав, мотивуючи тим, що йому не зрозуміло яким чином вони нараховані, а щодо комісії за договором від 21.01.2020 зазначає, що договором такий її розмір не передбачено. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.\~7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. 23.04.2019 відповідач звернувся до АТ "Ідея банк" із заявою про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції Договору комплексного банківського обслуговування і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатка банку АД "Ідея банк". Відповідач підтвердив у цій заяві отримання ним платіжної картки та попросив встановити початковий кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. 23.04.2019 між АТ "Ідея банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 про встановлення відповідачу відновлювальної кредитної лінії по рахунку у розмірі 5000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк виконав\~свої обов`язки\~за кредитним договором, надвши відповідачу на його картку кредитний ліміт у розмірі 5000.00 грн. Позивач надав суду довідку-розрахунок заборгованості відповідача за указаним кредитним договором станом на 07.07.2023, підписану в.о. директора Операційного департаменту АТ "Ідея банк" Олегом Дропко, згідно якої заборгованість відповідача за основним боргом становить 4946,94 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками - 6885,01 грн, загальна заборгованість - 11831,95 грн. Крім того, 21.01.2020 між АТ "Ідея банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № А03.22108.0062443020 від 21.01.2020 про надання відповідачу кредиту у розмірі 52840,00 грн строком на 36 місяців, процентна ставка змінювана у розмірі 10% річних. Згідно з п. 1.7 договору кошти надаються позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 50323,81 грн на рахунок позичальника, відкритий в АТ "Ідея банк". Крім того, сторони домовилися про сплату страхового внеску у розмірі 2516,19 грн за рахунок кредитних коштів. Відповідно до п.1.5 під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості". Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Ордером-розпорядженням №1 від 21.01.2020 підтверджується, що АТ "Ідея банк" надало відповідачу кредит у розмірі 52840,00 грн шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача. Позивач надав суду довідку-розрахунок заборгованості відповідача за указаним кредитним договором станом на 07.07.2023, підписану в.о. директором Департаменту кредитного адміністрування АТ "Ідея банк" Романом Куніцьким, згідно якої заборгованість відповідача за кредитним договором № А03.22108.0062443020 від 21.01.2020 за основним боргом становить 51381,31 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками - 16479,98 грн, за нарахованими та не сплаченими комісіями 37587,27 грн, загальна заборгованість - 105448,56 грн. За договором факторингу № 07072023, укладеним між АТ "Ідея банк" та позивачем 07.07.2023, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №А03.22108.0062443020 від 21.01.2020 та за кредитним договором № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019. Згідно з Договором факторингу (п.5.1) права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора у день підписання відповідного реєстру Боржників за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 цього Договору. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу фактор зобовязується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі, вказаному у договорі. У п. 3.1 така сума визначена у розмірі 15 500 000,00 грн включно із сумою гарантійного внеску у розмірі 200 000,00 грн, сплаченого фактором на рахунок клієнта. Платіжною інструкцією №19913 від 11.07.2023 підтверджується сплата позивачем АТ "Ідея банк" суми фінансування у розмірі 15 300 000,00 грн за відступлення прав вимоги за договором факторингу № № 07072023 від 07.07.2023. Також позивач надає суду витяг з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №\~07072023 від 07.07.2023, згідно з яким у реєстрі боржників значиться [PERSON] із заборгованістю у розмірі 11831,95 за кредитним договором С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 та у розмірі 105 448,56 грн за кредитним договором № А03.22108.00624.3020 від 21.01.2020. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Так, між відповідачем та АТ "Ідея банк" було укладено два кредитні договори № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 та № А03.22108.0062443020 від 21.01.2020. Дійсність цих кредитних договорів ніким не заперечується і не ставиться під сумнів. Відповідач не заперечує стосовно факту отримання ним кредитних коштів і, крім того, отримання ним указаних кредитів підтверджуються матеріалами справи. Також позивач довів, що до нього за договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023 перейшло від АТ "Ідея банк" право вимоги до відповідача за кредитними договорами № С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 та № А03.22108.0062443020 від 21.01.2020. Заборгованість відповідача\~за основним\~боргом (тілом\~кредиту) у\~розмірі 4946,94 грн за кредитним договором № С-001-054840-19-980 та 51381,31 грн за кредитним договором № А03.22108.006243020 визнається відповідачем, підтверджена матеріалами справи, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 6885,01 грн за кредитним договором № С-001-054840-19-980 та 16 479,98 грн за кредитним договором № А03.22108.006243020, то хоча указана заборгованість і не визнається відповідачем, але правомірність її нарахування підтверджена матеріалами справи. Відсотки за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати були встановлені умовами кредитних договорів, які підписали сторони. Відповідач був обізнаний з цими умовами, але не дотримався їх, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. Тому несплачені відповідачем відсотки у розмірі 6885,01 грн за кредитним договором № С-001-054840-19-980 та 16 479,98 грн за кредитним договором № А03.22108.006243020 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 37587,27 грн за кредитним договором № А03.22108.006243020 від 2.01.2020 суд зазначає таке. Судом установлено, що пунктом 1.5 указаного кредитного договору установлено обов`язок позичальника сплачувати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому у самому кредитному договорі не зазначено ні розміру такої плати, ні порядку її нарахування та сплати, також у кредитному договорі не зазначено, які саме послуги банку включено до обслуговування кредитної заборгованості. Натомість указаний п. 1.5 має відсилку до п.5 Додатку №1 та до тарифів, розміщених на веб-сайті банку. Додаток №1\~ є\~Паспортом спложивчого\~кредиту,\~при оцінці\~якого суд застосовує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20, згідно якої паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тарифи, розміщені на вебсайті банку без підпису відповідача також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.01.2020. При цьому Закон «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017, передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Щодо ж до надання відповідачу інших, крім передбачених ст.11 Закону «Про споживче кредитування» безоплатних послуг за обслуговування кредитної заборгованості, то відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що такі послуги відповідачу дійсно надавалися. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд вважає, що встановленням в кредитному договорі щомісячної сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, що склала 37587,27 грн, внесено істотний дисбаланс в договірні права та обов`язки на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови пункту 1.5 кредитного договору є несправедливими. Так, загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості (37587,27 грн) суттєво перевищує розмір процентів за користування кредитом (16479,98 грн) та наближений до розміру кредиту, отриманого відповідачем для власних потреб (52840,00 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які були надані відповідачу за таку плату. Однак такі докази до матеріалів справи позивач не надав. Тому суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 37587,27 грн. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у відшкодування заборгованості за кредитним договором №А03.22108.006243020 від 21.01.2020 у розмірі 67861,29 грн, з яких 51381,31 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16479,98 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №С-001-054840-19-980 від 23.04.2019 - у розмірі 11 831,95 грн, з яких 4946,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6885,01 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив позовні вимоги в розмірі 117 280,51 грн, з яких судом задоволено вимоги у розмірі 79693,24 грн, що складає 67,95 % від ціни позову. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2057,53 грн, що дорівнює 67,95 % від сплаченого судового збору.

Outcome: partial