Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

05.09.2024 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивачка зазначає, що 26 лютого 1983 року вона та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований в с. Тарган Володарського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 3. Вказує, що сімейні стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини фактично припинилися в 1992 році. Позивачка, посилаючись на викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175, 177, ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 лютого 1983 року с. Тарган Володарського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Розглядати справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 12.09.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 11.10.2024. 11.10.2024 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 29.11.2024, оскільки відповідач не повідомлений про відкриття провадження про час та місце розгляду справи. 29.11.2024 сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення на відомі адреси позивача та відповідача, про що вказують поштові відправлення долучені до матеріалів справи ( а.с.28, 29). Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідач своїм правом про заперечення проти позову не скористався, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 лютого 1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований в с. Тарган Володарського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 3. Після укладення шлюбу [PERSON] стала носити прізвище « [PERSON] » (а.с. 9). В позовній заяві позивачка зазначає, що сімейні стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися в 1992 році. Сторони проживають окремо. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як дружини так і чоловіка. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідача на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Кодексу.

Outcome: approved