Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за умисне пошкодження транспортного засобу матеріальну шкоду в розмірі 56802,83 грн., що складає ринкову вартість пошкоджень на автомобілі, правничу допомогу у сумі 10 000 грн. та судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. та вартість проведення експертного дослідження у сумі 3500 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2024 відповідач вчиняючи дії хуліганського характеру, пошкодив автомобіль позивача, завдавши йому матеріальних збитків. У добровільному порядку матеріальна шкода не відшкодована. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 19.07.2024 прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрити провадження\~у справі, ухвалив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подав до суду письмову заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив. У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає, за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 11.01.2024 року, [PERSON] , зареєстрований та мешканець [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці біля буд. [ADDRESS] , висловлювався нецензурною лайкою на адресу перехожих, нав`язливо чіплявся до них. Крім того [PERSON] , зареєстрований та мешканець [ADDRESS] , безпідставно, з хуліганських мотивів, з метою спричинення матеріальних збитків власникам майна, умисно пошкодив транспортний засіб - «Jeep Cherokke» реєстраційний номер [NUMBER] користувачем якого є [PERSON] . Винуватість [PERSON] , у тому числі у вчиненні хуліганських дій 11.01.2024 року біля будинку [ADDRESS] доводиться у тому числі рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 02.02.2024 року, відповідно до якого він визнав вчинення ним хуліганських дій, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУПАП та у ході розгляду справи визнав свою винуватість. [PERSON] звергався з письмовою заявою до Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області. За результатами розгляду заяви, заявнику було надано відповідь про те що факти пошкодження транспортного засобу [PERSON] знайшли своє підтвердження та було рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідно до висновку експерта від 03.02.2024 року у автомобілі «1ЕЕР Jeep Cherokke» реєстраційний номер [NUMBER] , у наслідок неправомірних хуліганських дій з боку [PERSON] було пошкоджено праві задні двері - сквозний розрив панелі, двері передні праві - деформація, подряпини ЛФП, крило переднє праве - деформація, сквозний розрив панелі, капот передка - деформація на геометрично складній поверхні, облицювання капота передка - зруйновано дві гратки, двері передні ліві- деформація, сквозний розрив панелі, чорири автошини - сквозний розріз поверхні. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна, особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана. Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значення своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити. Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд виснував, що відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоди позивачеві у вигляді відновлювального ремонту автомобіля, що відповідно до висновку експерта становить 56802,83 грн. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ст. 141 ЦПК України). Для визначення завданого збитку позивач провів експертне дослідження автомобіля, яке йому коштувало 3500,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував завдані збитки, позивач вимушений при зверненні до суду з позовом скористатися правничою допомогою адвоката. На підтвердження витрат сторона позивача надала договір, ордер, копію свідоцтва. Також при зверненні до суд позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином суд вважає, оскільки позовні вимоги задоволені, судові витрати (1211,20 грн) та витрати пов`язані з розглядом справи (10000,00 грн + 3500,00 грн) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved