Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому просив стягнути з відповідач борг за період з листопада 2001 року по березень 2021 року в сумі 62069,47грн., на користь позивача та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог за період з листопада 2001 року по 23.11.2018 року. Відповідно до ч. 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , з 23 листопада 2018 року, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 23.11.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146665592 від 23.11.2018 року. Тобто, [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, що надає Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго» з 23 листопада 2018 року (з моменту державної реєстрації права власності), на її ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між нею та позивачем. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] , згідно договору №б/н, особовий рахунок № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 62069,47 грн. за період з листопада 2001 року по березень 2021 року. З огляду на те, що [PERSON] набула право власності на квартиру, за якою виникла заборгованість 23.11.2018 року, до вказаного часу доказів наявності правовідносин між позивачем та відповідачем не надано, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за період до 23.11.2018 року. Послуги з теплопостачання з 23.11.2018 року надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась після набуття останньою права власності на квартиру, тобто з листопада 2018 року. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконує належним чином покладені на неї зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та позов підлягає частковому задоволенню. З врахуванням сплати відповідачем коштів за спожиту теплову енергію різниця заборгованості за період з листопада 2018 року по березень 2021 року становить 21299,51 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 778 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 грудня 2024 року.

Outcome: partial