Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду із позовом, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що позивач із відповідачем, перебували в шлюбі з 31.08.2002 pоку, який заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2010 року розірвано. За час їх спільного проживання у них, народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні й вихованні. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.06.2008 року з відповідача на користь позивача, на утримання дочки, стягнуто аліменти в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 24.06.2008 року до досягнення нею повноліття. Відповідач до теперішнього часу аліменти не сплачує. Станом на 01.11.2023 року заборгованість по аліментам становить 122 316,44 грн. Відповідач не цікавиться здоров`ям дочки, не відвідує, не вітає з днем народження та іншими святами, не бажає мати зустрічей з ним. Тому звернулась до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання та витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради - висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 15 лютого 2024 року представник відповідача - адвокат Майнард Н.О. подала до суду відзив, яким позовні вимоги не визнають в повному обсязі, зважаючи на повну невідповідність даних, викладених у справі фактичними обставинами справи та порушенням прав відповідача під час проведення виконавчого провадження. В обґрунтування зазначила, що відповідач з 2005 року не проживає у м. Мукачево, і є зареєстрованим у м. Кропивницькому з 27.04.2005 року. Тільки під час підготовки до розгляду справи дізнався про перебування у провадженні ВДВС у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції АСВП 37957992 про стягнення з нього аліментів. Відповідач не знав ні про існування рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2010 року, ні про існування виконавчого провадження, оскільки весь час з 2008 року по 2023 рік сплачував аліменти у добровільному порядку, часто спілкувався із позивачкою телефоном, знає місцезнаходження та успіхи дитини у житті, але позивачка перестала відповідати на дзвінки та повідомлення. На підтвердження сплати відповідачем аліментів в добровільному порядку, надала копії квитанцій банку, розписки та квитанції пошти. Просить у позові відмовити. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач та представник відповідача - адвокат Майнард Н.О. в судове засідання не з`явились, до суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають з обставин зазначених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, 06.03.2024 року електронною поштою направила висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] відносно дитини [PERSON] . У зв`язку з відсутністю відомостей про батька та неможливістю з`ясувати причини і обставини його нехтування батьківськими обов`язками щодо доньки, залишили вирішення питання на розсуд суду. Просили розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.06.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 24.06.2008 року до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки № 02993 від 28.10.2023 року виданої уповноваженою особою: паспортистом ТОВ «УК Навібуд», [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . У відповідності з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВДВС у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.11.2023 року заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 01.11.2023 року складає 122 316,44 грн. Як вбачається з наданих представником відповідача копій квитанцій банку, розписок та квитанцій пошти, [PERSON] з 2008 року по 2023 рік у добровільному порядку надсилає кошти на утримання доньки [PERSON] . На підставі заяви представника відповідача - адвоката Майнард Н.О., державним виконавцем ВДВС у м. Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стець Л.І. було винесено постанову від 25.04.2024 року по ВП 37957972 про повернення виконавчого листа № 2-1998/2008 виданий 23.04.2013 року стягувану. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Мукачівської міської ради №1008/1-36/42-24 від 06.03.2024 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради 13.02.2024 року заслухано думку матері [PERSON] , яка повідомила, що з часу народження дочки [PERSON] батько [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Участі у вихованні, спілкуванні, піклуванні про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, утриманні, створенні належних умов проживання, розвитку та підготовки до самостійного життя дитини не приймає. Станом на 01.11.2023 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини становить 122316,44 грн. Дочка [PERSON] , [INFO] , повідомила, що вона навіть не знає як виглядає її батько, адже бачила його останній раз у 3-річному віці. У її вихованні батько участі не приймає, не цікавиться навчанням, не турбується про стан здоров`я, матеріально не підтримує. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю відомостей про батька [PERSON] , зареєстрованого у [ADDRESS] та неможливістю з`ясувати причини і обставини, його нехтування батьківськими обов`язками щодо дочки [PERSON] , [INFO] , залишили вирішення даного питання на розсуд суду. Зазначений висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав зроблені без спілкування з відповідачем. Відповідач одружений 02.07.2010 та має від шлюбу трьох дітей, до 01.03.2024 йому встановлена третя група інвалідності. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Стороною позивачки не доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові ви трати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed