Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до Золотоніської міської ради (далі відповідач), в якому просить: -визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що їй, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , при цьому: - [PERSON] належить 1/2 частина вказаної садиби на підставі Договору дарування частини будинку від 17.07.2012, реєстр.№897, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Мальованою С.В.; - [PERSON] належить 1/2 частина садиби за адресою: [ADDRESS] . Частини співвласників у вказаному будинковолодінні реально не розподілені, окремі квартири та навіть входи в частини співвласників не влаштовані, кімнати є прохідними, окремі кухні та санвузли не влаштовані. В зв`язку з цим у власності сторін знаходяться спільні приміщення, спільна електромережа, водогін, каналізація. Позивачка вказує, що із 2012 року вона як повноправний власник безперервно та відкрито користується всім будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , та вклала в нього чимало коштів, сил та енергії, оскільки вона не могла утримувати свою частину будинку, не утримуючи належну [PERSON] 1/2 частину садиби, то [PERSON] здійснювала належне, систематичне та постійне утримання всього будинку, неодноразово проводила капітальні та поточні ремонти, зокрема провела заміну вікон, міжкімнатних дверей, покрівлі даху, провела заміну труб в системі каналізації, встановила газовий котел і бойлер. Крім того позивач утримувала в належному стані надвірні споруди, проводила в них косметичні ремонти, здійснювала благоустрій присадибної земельної ділянки, у тому числі створила невеликий сад із дерев. Крім цього, [PERSON] є споживачем комунальних послуг по [ADDRESS] , про що надає квитанції та рахунки, які надають обслуговуючі організації такі як: КП «Міський водоканал», ТОВ «Черкасиенергозбут», ТОВ «Чекрасигаз збут», за по яким Позивачка добросовісно сплачує кошти за увесь будинок. Таким чином позивачка стверджує, що добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито володіти ним, ставиться до цього майна як до власного, а саме: експлуатує його, вживає необхідні заходи для утримання майна у належному стані і безперервно володіє цілим житловим будинком. Розгляд справи здійснюється у порядку загального позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 23.02.20243 року. Ухвалою суду від 17.06.2024 року підготовче провадження закрите та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сизько Д.Б. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, які вказані у позовній заяві. Представник відповідача Золотоніської міської ради у судове засідання не прибув, направи до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. У судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] показала суду, що знає позивача близько десяти років. Їй відомо, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] . Попередній власник 1/2 частини будинку там ніколи не проживала. [PERSON] померла. [PERSON] сама робила ремонти, поміняла вікна, двері, перекрила дах на всьому будинку. Будинок не розділений на дві половини. Позивач не приховує той факт, що користується цілим будинком, а його частиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є хрещеним батьком позивачки та знає її з народження. [PERSON] померла близько 2011-2012 роках, точно не пам`ятає. З того часу [PERSON] користується цілим будинком, зробила ремонти, перекрила дах, повністю поміняла вікна, сантехніку, електричну проводку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суд, що позивачку знає із самого дитинства. Свідку відомо, що [PERSON] після смерті [PERSON] проживає та користується цілим будинком, перекрила дах, зробила водопостачання та водовідведення, поміняла вікна. Будинок має один вхід, все зроблено на одного господаря, двір не розділений також. Позивачка користується всією садибою більше 10 років. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на підставі договору дарування частини жилого будинку від 17.07.2012 року, засвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Мальваною С.В. за реєст. № 897, є власником 1/2 частини житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних Технічного паспорта реєстровий № 5/743 на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] [PERSON] належить 1/2 частини житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2011 року [PERSON] померла [INFO] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до статей\~12,\~\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої, другої\~статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із\~статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями частин першої та четвертої\~статті 344 ЦК України визначено, що\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18), від 11 березня 2021 року у справі № 552/1033/20 (провадження № 61-12820св20). У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. За наведених обставин суд вважає, що позивач добросовісно, безтитульно заволоділа нерухомим майном, власник якого невідомий і продовжує відкрито, безперервно володіти цілим будинком, поводячись як власник, починаючи з 2012 року, тобто більше десяти років, то вона набула право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України. За таких підстав суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 425740 від 16.11.2023 року позивач має другу групу інвалідності безтерміново, отже звільнена від сплати судового збору. А тому суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України відносить сплату судового збору за рахунок держави. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved