Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачкою вони перебували у цивільному шлюбі з 2006 року, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З 2010 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Син, [PERSON] , проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Позивач вказує, що [PERSON] участі в житті сина не бере, не цікавиться його розвитком, взагалі не підтримує з дитиною жодних відносин.. Як зазначає позивач, [PERSON] перебувала на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів з 2016 року. [PERSON] стверджує, що поведінкові розлади матері негативно впливають на життя та розвиток сина. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 14.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, а також запропоновано відповідачці у разі невизнання позову, у п`ятнадцяти денний строк з дня вручення їй ухвали про відкриття провадження, подати до суду відзив на позовну заяву. Вказаним правом відповідачка не скористалася та не подала відзиву на позовну заяву. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 28.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Причини неявки відповідачки, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та поштовим зв`язком, суду не відомі. Від начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Карлівської міської ради в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності їх представника. При розгляді справи покладаються на розсуд суду. Представник ВК Мартинівської сільської ради надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши позивача та його представника, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] , який є близьким другом позивача, підтвердив, що [PERSON] проживає з батьком в с. Мар`янівка, батько займається вихованням сина. Мати [PERSON] з сином не спілкується, його життям не цікавиться, хоча він часто бачить [PERSON] у м. Карлівка, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, зазначила, що матір [PERSON] не бачила з 2015 року, вихованням сина постійно займається позивач. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його вихованням постійно займається батько. Мати з ним не спілкується, його життям не цікавиться. Також вказав, що часто бачить матір у м. Карлівка, яка знаходиться у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] , народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2023 р. (а.с. 16). [PERSON] , проживає разом з батьком в приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому для дитини створено всі умови для проживання, є місця для навчання та ігор, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житлову приміщенні осіб та актом обстеження умов проживання (а. с. 11-13). В акті, виданому керуючим справами Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради зазначено, що мати, [PERSON] , не з`являється і не спілкується з дитиною, участі у вихованні сина не приймає (а.с. 12 зворотній бік). [PERSON] навчається в Професійно-технічному училищі № 50 м. Карлівка з 01.09.2022 року (а.с. 14). З характеристики, виданої ПТУ № 50 м. Карлівка, вбачається, що рівень загальної культури та рівень вихованості [PERSON] - достатній, учень виконує всі доручення майстра і класного керівника, до педагогів ставиться з повагою. Зазначено, що [PERSON] комунікабельний, має багато друзів, на зауваження реагує адекватно. Окремо вказано, що [PERSON] на даний час проживає з батьком, який контролює проходження сином виробничої практики, систематично відвідує заклад освіти, цікавиться навчанням, поведінкою та успішністю сина (а.с. 17). Довідкою, виданою директором Мартинівської гімназії Мартинівської сільської ради від 26.09.2023 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , навчався у гімназії з 20.01.2015 року по 17.06.2022 року і закінчив 9 класів. За період навчання сина мати не брала участі у його вихованні (а.с. 72). У висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради вказано, що відповідачку не доцільно позбавляти батьківських прав (а. с. 33-34), але суд критично ставиться цього висновку, оскільки представником позивача 28.11.2024 року надано акт обстеження умов проживання [PERSON] , який складено начальником Служби у справах дітей ВК Карлівської міської ради та інспектором ювенальної превенції [PERSON] , з якого вбачається, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, вдома не перебуває, веде аморальний спосіб життя, не працевлаштована, на момент візиту в квартирі відсутні речі, які б свідчили про проживання дитини. Сама [PERSON] вказала, що син проживає з батьком в с. Мар`янівка і не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 90). [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується копією вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 15.11.2023 року (а. с. 80). З довідки, виданої КНП «Карлівська лікарня ім. Л. В. Радевича» вбачається, що [PERSON] з 2016 року зверталася за медичною допомогою до лікаря-нарколога з діагнозом ППРО (а.с. 71). У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка вихованням своєї дитини не займається, матеріально не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться долею та здоров`ям сина, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідачка, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні її сина, оскільки байдужість відповідачки до дитини свідчить про винну поведінку відповідачки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачкою суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved