Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.04.2018 року позивачці [PERSON] було відкрито кредитний ра-хунок у вигляді кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 34 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших обов`язкових платежів, передбачених вищезазначеним кредитним договором. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Таким чином, відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укла-дення кредитного договору та погодилась з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Від-повідачем для можливості користування рахунком додатково було отримано наступні картки: кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 04/27, тип - Картка «Універсальна» GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 42,0% річних. Відповідач зобов`язалась повернути використану частину кредитного ліміту від-повідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального пла-тежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користу-вання кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Окремо зазначає, що у процесі підготовки позовної заяви було встановлено, що відповідач перестала вносити кошти посилаючись на «спірні» операції, які були про-ведені по її картці [NUMBER] в період з 10.06.2023 по 12.06.2023. В ході пере-вірки даної інформації встановлено, що банком 26.06.2023 року було зафіксовано звер-нення клієнтки [PERSON] ІПН [NUMBER] , яке було направлено на розгляд до служби Безпеки Банку. Разом з тим, на основі проведеної службової перевірки, позивачем було зроблено висновок про порушення клієнткою Умов та Правил надання банківських послуг, до яких вона приєдналася. На основі викладеного, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з від-повідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.04.2018 року у розмірі 38 868,40 грн., а також стягнути з відповідачки судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2024 року про-вадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 19.07.2024 року на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити пов-ністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру до-судових розслідувань №12023262020002388 від 27 червня 2023 року відкрито кримі-нальне провадження за ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України. Стверджує, що від-повідачка [PERSON] не отримувала кредитні грошові кошти, списані з її рахунку. При цьому, вказаними грошовими коштами заволоділа третя особа. В судовому засіданні представник позивача, Рокіщук М.Ю. , підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення по-зовних вимог. Вказала, що вона не вчиняла дій, пов`язаних з отриманням кредитних коштів у період з 10.06.2023 по 12.06.2023 та пояснила, що саме з вини банку з її ра-хунку було знято кредитні кошти невстановленою особою. Також зазначила, що шах-рай заволодів її рахунками та взяв кредити від її імені у декількох фінансових устано-вах. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спрямовані до суду сторонами процесуальні документи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , відповідно до укладеного до-говору №б/н від 12.04.2018 року, відкрила кредитний рахунок у вигляді кредитного лі-міту, який в подальшому, зокрема 20.07.2023 року був збільшений до 34000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших обов`язкових платежів, передба-чених вищезазначеним кредитним договором, що серед іншого підтверджується анке-тою-заявою (а.с.21), заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.24-35) та довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] [NUMBER] від 29.02.2024 року (а.с.18). На виконання умов вищевказаного кредитного договору банком було відкрито відповідачці відповідний кредитний рахунок та емітовано на ім`я відповідачки [PERSON] банківські картки типу: «Універсальна», а саме: № [NUMBER] , дата від-криття - 12.04.2018 року, термін дії до лютого 2022 року; «Універсальна GOLD», № [NUMBER] , дата відкриття - 10.06.2023 року, термін дії до квітня 2027 року; «Уні-версальна», [NUMBER], дата відкриття - 26.06.2023 року, термін дії до травня 2027 року (а.с.17). При цьому, згідно спрямованої до суду позивачем випискою за договором №б/н від 12.04.2018 року банком, у відповідності до умов вищевказаного кредитного догово-ру, було надано у користування відповідачці [PERSON] вищезазначені кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в розмірі 34 000,00 грн. (а.с.19-20). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було виконано належним чином свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором №б/н від 12.04.2018 року. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язан-ня, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне вико-нання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив , як-що він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встанов-лений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від від-повідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільно-го законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, ви-значені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві та-ку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та та-кої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язу-ється повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах зма-гальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуаль-них прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обста-вини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх ви-мог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом. Також, судом досліджено розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.04. 2018 року (а.с.14-16) вбачається, що заборгованість відповідачки [PERSON] за зазна-ченим кредитним договором станом на 27.02.2024 року становить 38868,40 грн., з яких: 30 550,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8318,40 - заборгованість за простроче-ними відсотками. При цьому, відповідачкою не надано обгрунтованих заперечень щодо розміру на-рахованої заборгованості або альтернативного розрахунку заборгованості. Щодо твердження посилань відповідачки на те, що її кредитними коштами заво-лоділи інші особи (шахраї), то суд зазначає наступне. Так, відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно частини 1 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до частини 1 статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання бан-ком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахуван-ня грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. На підставі пунктів 2-4 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні по-слуги», пунктів 136, 140 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу пла-тіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку Укра-їни № 164 від 29 липня 2022 року, користувач зобов`язаний зберігати та використо-вувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного пла-тіжного засобу особами, які не мають на це права. Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати ін-дивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої ін-формації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та кана-лами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних пла-тіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Мо-мент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами до-говору, укладеного між користувачем та емітентом. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій лише у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) та постанові Вер-ховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного су-ду від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18). Разом з тим, з досліджених судом наданих сторонами доказів, а саме: постанови про визнання фізичної особи як потерпілого у матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023262020002388 від 27.06.2023 року (а.с.137) вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці червня 2023 року невстановлена особа, маючи анкетні дані [PERSON] , здійснила оформлення кредиту в ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Лінеура Україна» та АТ КБ «Приватбанк», чим спричинила матеріальної шкоди на суму 50000 грн., та постанов-лено визнати потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023262020002388 від 27.06.2023 - Пітей Альону Яро-славівну, [INFO] . Судом також досліджено копію витягу з ЄРДР №12023262020002388 (а.с.119). Зазначені обставини викладені представником позивача в спрямованих до суду письмових запереченнях (а.с.126-130), які сформовані за результатами проведеної бан-ком перевірки (а.с.151-153, 188-190), відповідно до якої вбачається, що клієнтка [PERSON] 26.06.2023 року звернулась на гарячу лінію Банку з приводу шахрайських дій за її картковими рахунками. Клієнтка робила акцент на давно не працюючому номері фі-нансового телефону, сім-карта якого нібито була пере випущена і таким чином було от-римано доступ третіми особами до аканту Приват24 клієнтки [PERSON] . Також, в про-цесі спілкування звертається увага, що додаток Приват 24 клієнтка взагалі не викори-стовувала (кінець сьомої хвилини запису діалогу). В зверненні зазначається, що всі транзакції по картковим рахункам починаючи з 10.06.2023 р. проводила третя особа. За даними програмного комплексу FINNUM, фінансовий номер клієнтки [NUMBER] з 15.05.2020 р. і до 26.06.2023 р. (дата звернення на гарячу лінію) - не змінювався. За да-ними програмного комплексу ZMNPIN, в період події, а саме 10.06.2023р. було змінено пін код карткового рахунку клієнтки [NUMBER] (картка для Виплат). За даними програмного комплексу SIMMON, з 03.01.2023 р. по 25.05.2023 р. мобільний пристрій що є типовим для клієнта (REDMI NOTE 4|XIAOMI) з сім картою фінансового номеру телефону ( [NUMBER] ) клієнтки [PERSON] , що актуальний на момент події по який проводиться дана службова перевірка. Аналізуючи транзакції за картковим рахунком клієнтки [NUMBER] , встановлено що з січня по червень 2023 року було не мен-ше 12 транзакцій за допомогою додатка Приват24. В ході даної службової перевірки було проведено телефонне опитування клієнтки [PERSON] , в ході якого клієнтка спо-чатку знову акцентує увагу, що не використовувала номер телефону [NUMBER] тривалий час - дослівно "з початку війни", але з кожним уточнюючим питанням змінює інформацію надану на гарячу лінію 26.06.2023р. А саме: визнає що до кінця травня 2023 р. використовувала сім карту з актуальним на той час фінансовим номером ( [NUMBER] )., а також визнає що до кінця травня 2023р. використовувала додаток Приват24. Будь-яких доказів, що підтверджують перевипуск сім карти мобільним опе-ратором, у клієнтки не має. Звертає на себе увагу факт, що клієнтка в розмові вико-ристовує характеристику "він" по відношенню до невстановленої третьої особи, яка ніби то здійснювала спірні транзакції, хоча постійно підкреслює що не має поняття про цю особу. Таким чином, заява про не використання додатку Приват 24, як такого і три-вале не використання номеру телефону [NUMBER] , що актуальний як фінансовий, на момент події по який проводиться дана службова перевірка не відповідає дійсності. Крім того, з опитувань клієнтки оператором гарячої лінії і власного опитування клієнт-ки в ході даної службової перевірки так і не зрозуміло, чому звернення про спірні дії відбулося аж через два тижні після самої події. Все це ставить під сумнів взагалі - щи-рість і правдивість інформації яку надає клієнтка [PERSON] . За даними програмного комплексу зелена адмінка - Вхід в Приват24, 10.06.2023р. о 01:53:44 відбувся вхід в ак-каунт Приват24 клієнтки з коректним вводом пін коду карткового рахунку [NUMBER] (тримач клієнтка [PERSON] ). 10.06.2023 р. о 01:53:47 було змінено пароль входу до аккаунту Приват 24 клієнтки. Зміна паролю була підтверджена в IVR (дзвінок на номер телефону). Картковий рахунок [NUMBER] , за допомогою якого від-бувся вхід в Приват 24, відкрито 12.04.2018 р., особисто клієнткою [PERSON] , з при-сутністю у відділенні Банку. За даними програмного комплексу ZMNPIN, за два дні до даної події, 08.06.2023 р. було змінено пін код цього карткового рахунку. Будь які пові-домлення про втрату, крадіжку, тощо по даному картковому рахунку, від клієнтки до Банку відсутні. За інформацією програмного комплексу login-monitoring, крайній вхід до Приват 24 3 типового для клієнтки пристрою REDMI NOTE 4|XIAOMI відбувся 25.05.2023р. Надалі, починаючи з 2023-06-10 01:53:47 до 2023-06-12 01:02:55, відбу-вались входи з нетипових для клієнта пристроїв PIXEL 4A (5G)|GOOGLE, SMART PHONE невизначеної моделі і SM-A346E|SAMSUNG. Авторизацію підтверджено в IVR (дзвінок на номер телефону). Зміна паролю входу в Приват24 була підтверджена в IVR. Авторизацію підтверджено в IVR. Надалі операції по картці підтверджувались: через IVR, Текстові повідомлення в Privat24, Текстові повідомлення в SMS, Виклик функціо-нального бота в чаті. Проаналізувавши вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що спір-ні транзакції відповідачки [PERSON] відбулися після компрометації самим клієнтом логінів і паролів до входу в програмний комплекс - Приват24, а тому відповідачкою бу-ло порушено Умови та Правила надання банківських послуг, до яких вона приєдналась. При цьому, посилання відповідачки [PERSON] на те, що вона не розголошувала інформацію щодо свого банківського рахунку, на переконання суду, не відповідають дійсності, оскільки остання не заперечувала наявність вільного доступу до її банківсь-ких карт у сторонніх осіб (зокрема, у сина відповідачки). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відпові-дачка своїми діями сприяла втраті своїх грошових коштів, в тому числі й кредитних, то остання повинна в повній мірі відповідати за здійснені по її картковим рахункам пла-тіжні операції. А тому позивач АТ КБ «Приватбанк», на переконання суду, має право на повер-нення зазначених спірних кредитних коштів в розмірі 38868,40 грн. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п.1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені під-стави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди об-ґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрун-тування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приват-банк» до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити у повному обсязі. Стосовно посилання відповідачки на те, що вона була ошукана шахрайськими дія-ми невідомої особи, то судом встановлено, що на даний час, внесені відповідні відо-мості до ЄРДР №12023262020002388 від 27.06.2023 року (а.с.119) та проводиться досу-дове розслідування з цього приводу. В межах даного кримінального провадження від-повідачка вправі реалізувати своє право на подачу цивільного позову. Крім цього, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь пози-вача АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved