Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати арешт, який було накладено постановою слідчого по ОВД СО по ДТП ОУ, старшим слідчим Супруненко А. П. №31/4д-1409 від 29.02.2008 на майно, що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), посилаючись на те, що при звернені до Сервісного центру МВС № 5141, позивач був повідомлений, що в реєстрі МВС міститься інформація про арешт на нерухоме майно, накладений Постановою слідчого по ОВД СО по ДТП ОУ, старшим слідчим Супруненко А. П. від 22.08.2008, який не було знято після винесення відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження та повного виконання вироку суду. [PERSON] вважає, що зазначений арешт є протиправним та порушує його право власності, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій просили суд розглядати справу за їх відсутності, додатково зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки до судового засідання не сповістив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надало. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.02.2008 року, Постановою слідчого по ОВД СО по ДТП ОУ, старшим слідчим Супруненко А. П. було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] . 22.08.2008 Малиновським районним судом м. Одеси було винесено вирок по справі №1-775/05 відносно [PERSON] яким його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2. ст. 286 КК України. Стягнено шкоду, завдану здоров`ю потерпілої [PERSON] внаслідок ДТП в сумі 15 000 грн., а також судові витрати в сумі 938,60 грн. Позивач добровільно сплатив кошти потерпілій та всі судові витрати, що підтверджується постановою №В-12/517, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси №1-775/08 та постановою №В-9/1086 від 18.08.2009, щодо повного фактичного виконання судового рішення. Звернувшись до Сервісного центру МВС № 5141, позивач був повідомлений, що в реєстрі МВС міститься інформація про арешт на нерухоме майно, накладений Постановою слідчого по ОВД СО по ДТП ОУ, старшим слідчим Супруненко А. П. від 22.08.2008 р., який не було знято після винесення відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження та повного виконання вироку суду. Згідно ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правових висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №727/2878/19, згідно якої спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами\~КПК України\~1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами\~КПК України\~2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 11.07.2024 підтверджується наявність арешту, накладеного постановою слідчого по ОВД СО по ДТП ОУ, старшим слідчим Супруненко А. П. №31/4д-1409 від 29.02.2008 на майно, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Отже, суд дійшов висновків про можливість розгляду питання звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача . При таких обставинах та з огляду на неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та необхідність скасування арешту накладеного на нерухоме майно.

Outcome: approved