Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначено, що 05 квітня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «ХОУМ ІНДИВІДУАЛ» в особі директора Симоненко Олександра Юрійовича укладено договір про надання послуг дизайну інтер`єру №002/24-0698. Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги по розробці дизайн-проекту житлового приміщення, зазначеного в п.1.2 Договору, а Замовник зобов`язується прийняти на оплатити послуги у встановленому цим договором порядку В силу п. 4.1. Договору строк виконання дизайн-проекту до 05 червня 2024 року. На виконання умов Договору [PERSON] було сплачено грошові кошти у загальній сумі 41500,00 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот гривень, 00 коп.), розрахунок був готівко, підтвердження отримання суми міститься на останній сторінці договору. Проте, зі свого боку відповідач зобов`язання по Договору не виконав і на даний час виконання Договору досі знаходиться на початкової стадії. Позивачу не надана у строк до 05 червня 2024 року ані 3D візуалізація всіх проектованих приміщень, ані альбом робочої документації (креслення, плани, схеми, розгортки). На даний час готовий дизайн-проект не передавався, супутні документи також, відповідні акти про прийняття етапів роботи не надавались. Крім цього, Позивач особисто неодноразово звертався до відповідача засобами телефонного зв`язку, листами з проханням належно виконати умови Договору. На його неодноразові звернення відповідач відповідав відмовками, зрештою зовсім припинив відповідати.\~ Таким чином, з боку відповідача було проігноровано дані прохання і умови Договору так і не виконано. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.09.2024 року представник відповідача через канцелярію суду зареєстрував клопотання, в якому просив суд здійснювати розгляд справи із повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2024 року від [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, поза межами суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу ВКЗ. Ухвалою від 25.10.2024 року клопотання [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, поза межами суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу ВКЗ було задоволено. 09.12.2024 року від [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 05 квітня 2024 року укладено договір про надання послуг дизайну інтер`єру №002/24-0698. В силу п. 4.1. Договору строк виконання дизайн-проекту до 05 червня 2024 року. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного\~Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 та 5\~ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно з ч.1\~ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачене законодавством. У разі коли вартість роботи (послуг) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Зважаючи на те, що зобов`язання за договором відповідач мав виконати у строк до 05 червня 2024 року, строк прострочення на сьогоднішній день складає 68 дні. Один відсоток від вартості роботи (від 59250 грн.) складає 592,5 грн. Отже, загальний розмір пені складає: 68 (дні прострочення) * 592,5 грн. (1% від вартості роботи за один день) = 18 960 грн. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Відповідна правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України у справі від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13. Згідно з ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, враховуючи, що відповідач так і не приступив до виконання договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору про надання послуг від 05 квітня 2024 року та стягнення збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч.1\~ст.88\~ЦПК України\~стороні,\~на користь\~якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 968 грн. 96 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. На підставі ст.ст. ч. 1 ст. 11, ст. 626, ч.1 ст. 638, ст. 629, ст.. 525-526, ст.. 610-611, ч. 1,2 ст. 887, ч.1 ст. 901, ч. 2 ст. 903, ч.ч. 1, 2 ст. 906, ст. 907, ч. 2 та 5\~ст.\~653,\~ст.\~23 ЦК України та

Outcome: approved