Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому з 04.09.1966 р. шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі, у 1969 році чоловіку позивачки- [PERSON] було виділено присадибну земельну ділянку площею 0,7 га для будівництва житлового будинку. Позивачка з [PERSON] побудували на вказаній земельній ділянці житловий будинок площею 90 кв.м., якому була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . Позивачка з 1980 року і до теперішнього часу в цьому будинку постійно мешкає та зареєстрована. У 1985 році позивачка звернулася до Запорізького районного суду Запорізького району з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та розділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 16.09.1986 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано та поділено спільно нажите майно подружжя у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 22.08.1988 р. між позивачкою та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, відповідно до якого [PERSON] продав, а позивачка [PERSON] купила належну [PERSON] 1/2 частину жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] і розташований на присадибній ділянці радгоспу «Комунар», таким чином позивачка стала одноособовим власником вищевказаного житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер. Однак, враховуючи, що у позивачки відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а у Запорізькому районному суді Запорізької області, немає даних про цивільну справу про розподіл майна за позовом [PERSON] , згідно покажчикам архіву суду в період з 1983 р. по 1987 р. Таким чином, враховуючи неможливість позивачки отримати документи на спірний будинок, вона не має можливості зареєструвати право власності на 1/2 частину жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тому була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивачка до суду не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, від її представника \~адвоката Слизовської М.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача\~територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Суд вважає можливим розглянути справу заочно, без участі сторін, які беруть участь у справі, у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про одруження, 04.09.1966 р. Оріхівським районним ЗАГС Запорізької області, серії VIII УР №212525 р. був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №116. Згідно відмітки на копії свідоцтва про одруження серії VIII [NUMBER] р. виданого 04.09.1966 р., шлюб між сторонами було розірвано 16.09.1986 р., актовий запис №175, що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00044059307 від 14.03.2024 р., виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Зі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, вбачається, що на підставі виписки з наказу №38 від 16 квітня 1969 р. с-зу «Коммунар», [PERSON] була виділена земельна ділянка з земель с-зу «Коммунар», для будівництва у с.Степне, Запорізького району Запорізької області. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Запорізької районної ради від 10.06.1969 р. №141, за типовим проектом №346-3. Тобто позивачка з чоловіком [PERSON] на вказаній земельній ділянці розпочали будівництво житлового будинку у 1969 р. Цьому житловому будинку була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Степненської міської ради Запорізького району Запорізької області № 283 від 11.03.2024 року. Відповідно довідки №289 від 11.03.2024 р., виданого виконкомом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, поштова адреса житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS] , не змінювалась. Згідно копії ухвали нарсудді Запорізького району [PERSON] від 16.07.85 р., було ухвалено, прохати Степненський виконком ради народних депутатів надати згоду на зміни договору земельної ділянки і поділ житлового будинку на дві 1/2 розташованого у [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Відповідно рішення Виконавчого комітету Степненської сільської ради народних депутатів №47 від 18.07.1985р. «Про надання згоди на поділ жилого будинку та земельної ділянки між подружжям [PERSON] та [PERSON] », згідно якого, виконкомом комітету Степненської сільської ради народних депутатів була надана згода на поділ жилого будинку та земельної ділянки, розташованого в [ADDRESS] , між подружжям [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу будинку, 22.08.1988 р., [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] , зазначений договір посвідчений Степненською сільською радою народних депутатів Запорізького району, Запорізької області, реєстровий номер №47. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 286276159 від 23.11.2021 р., 1/2 частина житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] , що також підтверджується технічним паспортом, складеним ТОВ «Компанія «Земельно-кадастровий проектно-будівничий центр» від 30.09.2021 р. Відповідно довідки №281 від 11.03.2024 р., виданої Виконавчим комітетом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , вона дійсно зареєстрована та проживає з 1980 р. по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області №282 від 11.03.2024 р., згідно даних посподарської книги [PERSON] є головою домогосподарства і користувачем земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією погосподарської книги Степненської сільської ради на 1977 р., 1978 р., 1979 р., копією погосподарської книги №7 на 2021-2025 роки, обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки. З відповіді Запорізького районного суду Запорізької області №5/149/2021 від 08.09.2021 р. вбачається, що згідно з алфавітними покажчиками архіву суду в період з 1983 по 1987 рік немає даних про цивільну справу про розподіл майна за позовом [PERSON] , що також підтверджується продовженням історичної довідки Запорізького районного суду Запорізької області м.Запоріжжя Запорізький район, Запорізька область «Історія фондоутворювача», однак, зі змісту якої вбачається, що цивільні справи постійного зберігання та журнали реєстрації судових справ (алфавітні покажчики) за 1985-1988 р.р. в архіві Запорізького районного суду Запорізької області не збереглися, що не виключає звернення [PERSON] з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна та перебування в провадженні суду цієї справи. З інформації, наданої ТОВ «ЗМБТІ» №8922 від 04.10.2021 р., вбачається, що в матеріалах інвентарізаційної справи на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи не містяться. Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно 14.03.2024 р., Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис №202, місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно з пунктом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людніш кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, відсутність у позивачки правовстановлюючого документа на 1/2 частину житлового будинку створює їй об`єктивні перешкоди для реалізації моїх прав, як власника цього майна. За приписами статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх відокремлення у статті 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності вибувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частіша 1 статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. З огляду на положення частини 4 статті. 263 ЦПК України, зазначені правові висновки Верховного Суду суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 роз`яснено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд мас враховувати, що воно иабувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Правовідносини з забудови індивідуального житлового будинку [PERSON] в час побудови 1969 рік (побудований будинок разом з господарськими спорудами) були врегульовані нижченаведеними нормами права та підзаконними нормативними актами. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування. У відповідності до вказаного Указу Радою Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку у 1969 році, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності. Згідно з п. 1\~ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та неможливість оформити право власності у відповідності до чинного законодавства через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved