Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 6296074 про надання споживчого кредиту, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 20 000 грн. строком на 364 дні. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало кредит. Відповідач свого обов`язку щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 78108 грн. 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, за умовами якого позивач прийняв право вимоги до відповідача за договором № 6296074 про надання споживчого кредиту, про що [PERSON] було повідомлено. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 78108 грн., з яких 20000 грн. заборгованість за кредитом; 34228 грн. сума відсотків за користування кредитом, 23880- відсотки за 60 календарних днів та судові витрати. Ухвалою судді від 19.09.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази у справі, а саме від АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 23.01.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приват Банк» грошових коштів в сумі 20\~000 грн. від ТОВ «Авентус Україна». Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що до суду подав письмову заяву. Відповідач до суду двічі не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 23.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 6296074 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 20\~000 грн., шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] , строком на 364 дні, та зобов`язався сплачувати відсотки 1,99% в день (п.1.3-1.5.1), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.46-57). Згідно інформації АТ КБ «Приват Банк» банківська картка № [NUMBER] , на яку 23.01.2023 здійснено переказ коштів на суму 20\~000 грн. відкрита на ім`я [PERSON] (а.с.172). Відповідач був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту та Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с.58-81). Між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про надання послуг з переказу коштів без відкриття рахунків (а.с.82-86). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 23.01.2023 по 24.09.2023 у відповідача виникла заборгованість в сумі 34228 грн., яка не погашена (а.с.87-99). 25.09.2023 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»» прийняло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за договором № 6296074, укладеним з відповідачем (а.с.100-119). Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за електронним договором № 6296074 про надання споживчого кредиту від 23.01.2023 та надало відповідачу кредит в сумі 20 000 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 78108 грн., з яких 20000 грн. заборгованість за кредитом; 34228 грн. сума відсотків за користування кредитом, 23880- відсотки за 60 календарних днів. Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором від 23.01.2023, на підставі до Договору факторингу. Відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував доводи позивача. За таких обставин, враховуючи, що факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн., який в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач поніс витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10000 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024, копією акту прийому-передачі виконаних робіт від 06.08.2024, копією рахунку по замовленню від 06.08.2024 (а.с.27-29, 44-45). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно положень ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн.

Outcome: approved