Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та виділ в натурі частки зі спільного майна подружжя. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що з 10.03.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в Горбаківській сільській раді Рівненської обл., актовий запис №03. 17.01.2023 рішенням Гощанського районного суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано (рішення набрало законної сили 22.02.2023). За час спільного проживання у шлюбі було набуто наступне нерухоме та рухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м. та транспортні засоби: автомобіль «Volkswagen» Transporter, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , тип автомобіля легковий, об`ємом двигуна 1896 см.куб. та трактор МТЗ-80, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`ємом двигуна 4750 см.куб. Після розлучення позивачка з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Оскільки, майно було придбане позивачкою та відповідачем в період шлюбу, воно належить сторонам, як подружжю, спільне майно неможливо поділити в натурі, тому позивачка звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та виділ в натурі частки зі спільного майна подружжя. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16\~листопада 2023 року витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській області та Головного управління держпродспоживслужби в Рівненській області інформацію про спільне сумісне майно подружжя. Ухвалою суду від 11 січня 2024 року у вказаній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, земельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 07.03.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами судової експертизи. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року провадження у справі поновлено. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Представник позивача адвокат Пшенична О.О. в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог підтримує повністю. Представник відповідача - адвокат Дупак В.Г., який діє в інтересах [PERSON] та відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні вказують, що позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог визнають повністю та не заперечують щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 10 березня 2000 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 17 січня 2023 року у справі № 557/1236/22 (рішення набрало законної сили 20.02.2023). 14 травня 2002 року на підставі договору дарування [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних долях кожен, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м., зареєстрованого в реєстрі за № 1166. Право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.06.2023 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2750688956060, вид спільної власності: спільна часткова власність; розмір частки 1/2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2023 року. [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 5621282000:05:001:0459, площею 0,25 га, зареєстровано 20.11.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223281845612, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2023. Відповідно до висновку №240213/1_ЮШ від 04.02.2024 судової будівельно-технічної експертизи за результатами експертних досліджень на виконання ухвали від 11.01.2024 по справі №557/1227/23 судовий експерт встановив, що: - по першому питанню, поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників (по 1/2 частці) або максимально наближених до них з технічної точки зору можливий. - по другому питанню, на розгляд суду експертам пропонується три варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку №240213/1_ЮШ від 04.02.2024 судової земельно-технічної експертизи за результатами експертних досліджень на виконання ухвали від 11.01.2024 по справі №557/1227/23 судовий експерт встановив, що: - по першому питанню, на земельній ділянці, що є об`єктом експертизи, розташований житловий будинок з надвірними будівлями. Частина земельної ділянки на якій розташовані об`єкти будівництва характеризується щільною забудовою. - по другому питанню, враховуючи запропоновані варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, експерт запропонував відповідний варіант поділу земельної ділянки (додаток №5, 6, 7 графічної частини). Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області №557/1227/23 від 16.11.2023, на виконання ухвали суду в частині надання інформації про транспортні засоби, що за [PERSON] за період із 2000-2023 роки зареєстровано одну одиницю техніки трактор колісний МТЗ-80, рік випуску 2003, дата реєстрації 26.12.2018 року. \~ \~ \~ \~Вище вказаний транспортний засіб був придбаний в період спільного проживання сторонами. \~ \~ \~ \~Встановлено, що за час спільного проживання сторонами був придбаний автомобіль марки «Volkswagen» Transporter, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , тип автомобіля легковий, об`ємом двигуна 1896 см.куб., власником автомобіля зареєстровано [PERSON] , що підтверджується витягом реєстраційної картки транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/118/24/132-АВ від 04.01.2024, щодо проведення транспортно-товарознавчої експертизи, середня ринкова ціна автомобіля марки «Volkswagen» Transporter, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , станом на момент проведення експертизи становить 279 770,00 грн. Відповідно до висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/118/24/73-АВ від 04.01.2024, щодо проведення транспортно-товарознавчої експертизи, середня ринкова ціна трактора колісного МТЗ-80, рік випуску 2003, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , станом на момент проведення експертизи становить 165 420,00 грн. Зазначені обставини сторонами підтверджуються та не оспорюються стороною відповідача. Вказані висновки експерта є обґрунтованим та беруться судом до уваги при вирішенні даної справи, оскільки стосуються предмету позову, проведена оцінка вартості спільного майна не спростована в ході судового розгляду та складає вартість транспортних засобів придбаних в період спільного проживання сторонами, висновок експерта №СЕ-19/118/24/73-АВ від 04.01.2024 та №СЕ-19/118/24/132-АВ від 04.01.2024. Угоди про добровільний поділ рухомого та нерухомого майна подружжя, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, а тому позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372\~ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.\~71\~СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Частиною першою та другою статті 364\~ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 464/7011/16-ц. Під час розгляду справи відповідачі визнали позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тож, дослідивши надані сторонами докази, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ майна, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та транспортно-товарознавчої експертизи.

Outcome: approved