Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У листопаді 2024 із заявою до суду звернулася [PERSON] , яка просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов?язки строком на 6 (шість) місяців: заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 м та перебувати в місці проживання (перебування) заявниці за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв?язку, особисто і через третіх осіб. Мотивувала заявлені вимоги тим, що з 2004 по 2024 роки [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , за період шлюбу та після розірвання шлюбу вона піддавалася психологічному та фізичному насиллю зі сторони чоловіка, у зв`язку з цим вона була змушена звертатися до органів поліції. Дані звернення не дали результату це і стало причиною звернення з заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою суду від 29.11.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання заявниця не прибула, суду надала заяву згідно якої просила розгляд справи здійснити у її відсутність, заявлені вимоги підтримала. У судове засідання [PERSON] не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд дослідивши надані докази установив, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 14.02.2024 року розірвано. Заявниці на праві власності належить квартира по [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2024 визнано винним [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з постанови суду випливає, що 11.08.2024 о 22:25 год, перебуваючи за адресою свого проживання: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив домашне насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме висловлювався нецензурною лайкою та застосовував до неї фізичну силу, чим міг спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілої, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУПАП. Терміновими заборонними приписами від 16.07.2024 та 11.08.2024 виданими інспекторами СПДН ВВГ ВРУП ГУНП у Вінницькій області заборонено [PERSON] на вхід та перебування в місці проживання та перебування, заборонено в будь-яким спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України). З огляду на мотиви заяви та додані докази суд вирішив задовольнити вимоги, оскільки заявниця зареєстрована та проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , яка належить її на праві власності. Відносно заявниці [PERSON] вчиняє систематично домашнє насильство, що спричиняє душевні хвилювання, та може нести загрозу її життю. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved