Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Заявник звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . До спадкового майна померлого належить будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,6136 га (державний акт серії РВ № 01292), площею 0.29 га (державний акт серія АЕ №228656), площею 3,91га (державний акт серії ЯЕ №251141). Інших спадкоємців, крім заявника немає. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини, йому було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини, оскільки у нього з братом були різні місця реєстрації, хоча він постійно проживав з братом, в тому числі на час його смерті. В зв`язку з зазначеним, він вимушений звернутись до суду із вказаною заявою. Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали подану заяву, просили задовольнити її у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи\~Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та його представника, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Яворів, Яворівського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Козинською сільською радою Дубенського району Рівненської області 21.04.2021 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 6 серпня 1968 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 122 (а.с. 6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00043737391 [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 25 (а.с. 8). Згідно довідки, виданої на адвокатський запит № 65/07-11/24 від 07.10.2024 року встановлено, що на день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом з ним проживав без реєстрації [PERSON] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема з земельної ділянки площею 0,29 га, кадастровий номер 55625887300:07:021:0326, земельної ділянки площею 3,91 га кадастровий номер 5625887300:07:005:0097 та земельної ділянки площею 0,6136 для обслуговування житлового будинку господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Пустоіваннівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та будинковолодіння що розташоване по [ADDRESS] (а.с.12-14). Згідно листа приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Драновського Ю.М за № 84/02-14 від 29.02.2024 року [PERSON] було відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , так як він пропустив строк встановлений для прийняття спадщини (а.с. 16) Згідно відповіді приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Драновського Ю.М. на запит суду, №312/01-16 від 11.11.2024 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] не заводилась. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що на підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. З наявних у справі доказів вбачається, що заявник постійно проживав зі своїм братом на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця, однак, факт такого проживання може в даному випадку бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, а відтак суд вважає, що заява є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved