Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] з 01 вересня 2015 року до 30 листопада 2016 року за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності КСП «Промінь» с. Зелені Курилівці Кам`янець-Подільського (колишнього Новоушицького) району Хмельницької області у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому належала земельна частка (пай) у КСП «Промінь» с. Зелені Курилівці, яку він успадкувала після смерті [INFO] матері [PERSON] . Вказує, що він прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та у зв`язку з неможливістю доведення факту спільного проживання позивача із [PERSON] . Зазначає, що на момент смерті [PERSON] фактично проживав разом із позивачем по [ADDRESS] , хоча був зареєстрований в с. Зелені Курилівці Новоушицької ТГ, Кам`янець-Подільського\~району Хмельницької області, тому вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі (арк.спр.50). Від відповідача Новоушицької селищної надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.40). Процесуальні дії у справі 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків. 20 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 05 грудня задоволено клопотання представника позивача про допит свідка. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (арк. спр.9 на звороті). 19 листопада 1998 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON] , про що свідчить копія заповіту (арк. спр. 16 на звороті - 17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр.7 на звороті). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована с. Зелені Курилівці, Новоушицького району Хмельницької області (особовий рахунок домогосподарства № [NUMBER] ). Разом з нею на день смерті був зареєстрований [PERSON] - син, про що свідчать довідки від №352, 353 від 18 вересня 2024 року (арк. спр. 15). 20 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь» (с. Зелені Курилівці) передано у колективну власність 1 799,2 га землі. У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 0017, виданого 20 липня 1995 року КСП «Промінь», с. Зелені Курилівці, за номером 264 значиться [PERSON] (арк.спр.8-9). Відповідно до запису за №292 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП «Промінь», с. Зелені Курилівці, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0311392, розмір паю - 2,17 в умовних кадастрових гектарах (арк.спр.20). Вказана обставина також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькі області від 22 жовтня 2024 року (арк. спр.19). Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Промінь», с. Зелені Курилівці на день видачі сертифікату становить 7 304 грн, розмір паю - 2,17 умовних кадастрових гектарів (арк. спр. 19). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0311392, виданий [PERSON] втрачений, про що міститься запис у газеті «Наддністрянська правда» (арк. спр. 32). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.46-49). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (арк. спр. 11). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , місце смерті с. Клішківці, Хотинського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 10). Згідно даних довідок №354,355 від 19 серпня 2024 року, виданих Новоушицькою селищною радою, [PERSON] на день смерті був зареєстрований один в с. Зелені Курилівці, Новоушицького району Хмельницької області (особовий рахунок домогосподарства № [NUMBER] ) (арк. спр. 12 на звороті - 13). Згідно даних довідки №1451 від 26 вересня 2024 року, виданої Клішківецькою сільською радою, [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації разом із своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] (арк. спр.16). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.35,38,39). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після якої був син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та неможливості встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , що підтверджується постановою нотаріуса від 14 жовтня 2024 року (арк. спр.29). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказав, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останнього у визначений законом строк не подавав, проте вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Свідок \~ [PERSON] \~підтвердила,\~що є жителькою с. Клішківці. По сусідству із нею проживала мати позивача [PERSON] із сином заявником у справі [PERSON] та дітьми від іншого шлюбу. Батьки позивача розійшлися і проживали окремо, проте на весні 2014 року чоловік [PERSON] повернувся у с. Клішківці та проживав там постійно до своєї смерті разом із сином [PERSON] . Мати позивача [PERSON] померла раніше у 2015 році. Свідок [PERSON] підтвердила, що також є жителькою с. Клішківці з 2012 року. У 2014 році батько позивача [PERSON] переїхав до нього і його матері Тамари у с. Клішківці, де проживав постійно до дня своєї смерті. Помер [PERSON] також у вказаному селі, де й похований. Наявні у справі письмові докази, зокрема довідка №1451 від 26 вересня 2024 року, дані свідоцтва про смерть [PERSON] де зазначено місце смерті спадкодавця - с. Клішківці, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ,\~які є чіткими, послідовними та не викликають у суду жодних сумнівів у своїй правдивості, на переконання суду підтверджують викладенні у заяві факти, оскільки суд установив, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із батьком [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з 01 вересня 2015 року до 30 листопада 2016 року. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з 01 вересня 2015 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав позивачем після смерті [PERSON] . Щодо визнання права в порядку спадкування. Цивільні відносини щодо спадкування по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI так норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, статті 534, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами статей 1216, 1217, 1218, 1220,1261 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Промінь» та одержання останнім державного акта на право колективної власності на землю, [PERSON] перебувала у членах КСП та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0311392. Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняв її син [PERSON] в порядку статті 549 ЦК УРСР, як спадкоємець за заповітом шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном, оскільки він продовжив проживати у будинку спадкодавця, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син позивач [PERSON] , в порядку статті 1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До складу спадщини увійшло, в тому числі, й право на земельну частку (пай), успадковане [PERSON] після смерті [PERSON] . Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, а Новоушицька селищна рада здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення, в тому числі колишнього КСП «Промінь» с. Зелені Курилівці, Новоушицька селищна рада є належним відповідачем у справі. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Тому,

Outcome: approved