Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

30.10.2024 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Філія Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття арешту, а саме: зняти арешт з карткового рахунку в АТ «Ощадбанк» UA233288450000026207510123161на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, отримує пенсію на карту за вказаним картковим рахунком, відкритим в АТ «Ощадбанк» та який має спеціальний режим використання, адже призначений лише для отримання пенсійних виплат. Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Київський ВДВС у м. Одесі) в межах виконавчого провадження № 64870560, відкритого 22.03.2021 на підставі виконавчого листа № 947/31273/19, виданого 04.11.2020 Київським районним судом м. Одеси. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову та накладено арешт на кошти та майно боржника, у тому числі і на карту, яка призначена для отримання пенсійних виплат. Позивачем проводилось досудове врегулювання спору, під час якого він звертався до Київського ВДВС у м. Одесі із заявою про зняття арешту з карткового рахунку. Відповідями від 26.06.2024 та 07.08.2024 Київський ВДВС у м. Одесі повідомив, що оскільки виконавчі провадження відносно позивача були завершені, виконавчий документ повернутий стягувачу, а справи передані в архів, державний виконавець відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» позбавлений можливості зняти арешт з коштів. У зв`язку з цим [PERSON] з травня 2024 не може отримувати належну йому пенсію, яка є єдиним джерелом його доходів. Ураховуючи, що матеріали виконавчого провадження передано до архіву, зняти арешт шляхом вчинення відповідних дій органами державної виконавчої служби неможливо, позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 28.11.2024. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~20\~листопада 2024\~року продовжено\~процесуальний строк\~представнику третьої\~особи Одеського\~обласного управління\~Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України» на подання пояснень у справі. 13.11.2024 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, відповідно до якої відповідач вважає, що належним відповідачем та/або співвідповідачем у справі має бути АТ «Ощадбанк», оскільки саме на банк відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладається обов`язок визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». З наданої позивачем довідки АТ «Ощадбанк» вбачається, що рахунок [PERSON] дійсно має спеціальний режим використання, однак під час накладення арешту на кошти боржника згідно з постановою державного виконавця банком така інформація виконавцю не повідомлялась. У судове засідання 28.11.2024 позивач не з`явився, про дату, час і місце його проведення належним чином повідомлений. У позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі. Представники відповідача в судове засідання 28.11.2024 не з`явився, 13.11.2024 надав суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за відсутності його представника. Представник третьої особи у судове засідання 28.11.2024 не з`явився, про дату, час і місце його проведення належним чином повідомлений. Від представника третьої особи пояснення не надійшли. Інші заяві/клопотання на адресу суду не надійшли. Згідно ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України,доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5, 6\~ст.263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. У травні 2024 року позивач [PERSON] перестав отримувати пенсію, йому стало відомо, що банківській рахунок, яким він користується заблокований (заарештований), і провести операції зі зняття готівки з банківської карти, або ж провести внутрішні платежі в банківській системі неможливо. 18.06.2024 позивач із заявою про зняття арешту з банківського рахунку звернувся до Київського ВДВС у м. Одесі, який листом від 26.06.2024 № 84824 повідомив, що перевіркою інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що відносно боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкриті виконавчі провадження № 52745480 та № 64870560, які завершені та передані в архів. Ураховуючи, що перелік підстав для зняття арешту державним виконавцем обмежений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», і вони всі стосуються виконавчих дій у відкритому виконавчому провадженні, [PERSON] відмовлено у задоволені заяви та знятті арешту з рахунку. Пізніше, 01.08.2024, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з карткового рахунку. Відповіддю від 07.08.2024 № 95480 відповідачем у задоволені заяви відмовлено та зазначено, що 02.11.2023 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого примусового виконання, а матеріали виконавчого провадження № 64870560 передані до архіву на зберігання. Вказаним листом відповідач повідомив, що станом на 07.08.2024 у Київському ВДВС у м. Одесі відсутні відкриті виконавчі провадженні стосовно боржника [PERSON] . Також роз`яснено, що в період з 22.03.2021 по 02.1.2023 на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий лист № 947/31273/19, виданий 04.11.2020 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь КЗ «Одеський театрально-художній фаховий коледж» заборгованості у розмірі 98021,57 грн, штрафу 19604,35 грн, судового збору 1921,00 грн, загалом 119547,10 грн. Постановою від 22.03.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 64870560. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем 22.03.2021, 28.06.2022, 19.04.2023, 28.09.2023 винесені постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 131770,76 грн. Згідно з наявною в АСВП інформацією, АТ «Державний ощадний банк України» прийнята до виконання виключно постанова про накладення арешту від 28.09.2023. 02.11.2023 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документа направлений до КЗ «Одеський театрально-художній фаховий коледж» без подальшого примусового виконання, матеріали виконавчого провадження № 64870560 передані для подальшого зберігання до архіву. В період з 03.11.2023 по теперішній час виконавчі дії відносно боржника [PERSON] не проводились, постанови не виносились, арешт на майно/кошти боржника не накладався. З урахуванням викладеної інформації позивачу Київським ВДВС у м. Одесі було відмолено у знятті арешту з рахунку. Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , номер особового рахунку [NUMBER] , отримує пенсію по інвалідності ІІ групи інвалід армії; термін дії довічно. Вказане пенсійне посвідчення видане 13.04.2016Пенсійним фондом України. Згідно з листом Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», клієнт [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , має відкритий рахунок PENS_ARSL_UAH_27_MDWPP (ПЕНСІЙНА КАРТКА [NUMBER] ) на своє ім`я у АТ «Ощадбанк», номер рахунку [NUMBER] . Ураховуючи викладене, на сьогодні в Київському ВДВС у м. Одесі відсутні будь-які виконавчі провадження, на підставі яких може бути винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника, відсутні будь-які заборони та перепони, щодо зняття раніше накладеного арешту в рамках виконавчих проваджень, які перебували в провадженні. А тому вказаний арешт на кошти боржника може бути скасований на підставі рішення суду. Відповідно до роз`яснень у листах начальника Київського ВДВС у м. Одесі та норм статей 18,\~40 Закону України «Про виконавче провадження»\~не передбачено зняття виконавцем арешту з майна (коштів) боржника в даному випадку. Відповідно до\~статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього\~Закону\~заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене\~статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася. Відповідно до\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у\~ разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої\~статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою\~статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої\~статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня 3 дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Отже Законом України «Про виконавче провадження»\~не передбачено зняття арешту державним виконавцем у випадку повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1\~ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В такому випадку відповідно до норм чинного законодавства боржник має право звернутися до суду з позовною заявою про скасування арешту накладеного державним виконавцем в межах завершеного виконавчого провадження. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до вимог\~статті 466 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для зарахування пенсії, унеможливлює отримання належної частини пенсійного забезпечення та інших виплат згідно діючого законодавства України, що призводить до порушення конституційних прав громадянина. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунок та картку для виплат боржника, яка призначена для зарахування пенсії, унеможливлює використання пенсії для погашення по факту виниклої заборгованості, купівлі необхідних для життя речей, ліків, продуктів харчування, сплаті комунальних послуг, тощо, що призводить до порушення конституційних прав громадянина. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 07.07.2021 року у справі № 2-356/12, від 03.12.2021 року у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15. Згідно зі ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 319\~Цивільного кодексу України\~власник\~володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною 1статті 40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частина 2статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до\~ст.50Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1, 2ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 1ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» зазначено, що в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За змістом поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно. Пунктом 7 частини 4статті 59\~ЗУ "Про\~виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам. Київським ВДВС у м. Одесі відмовлено позивачу у знятті арешту у зв`язку з тим, що станом на час звернення позивача до відповідача 18.06.2024 та 01.08.2024 з заявами про скасування арешту майна всі виконавчі провадження завершені та повернуті стягувачу, повторно виконавчі провадження від стягувача не надходили, а державний виконавець позбавлений права вживати заходів, передбачених ст. 59 Закону України «про виконавче провадження» щодо банківських рахунків боржника в межах завершеного виконавчого провадження. Тобто, відповідач, по суті, відмовив позивачу в задоволенні заяви про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Згідно з інформацією відповідача в Київському ВДВС у м. Одесі виконавчі документи про стягнення з [PERSON] (\~РНОКПП [NUMBER] ) на примусовому виконанні не перебувають. У зв`язку з чим наявні підстави для зняття арешту з майна [PERSON] . Згідно зі статті 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно\~зі ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно позивача порушує можливості реалізації ним, прав на належне йому на праві власності майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача судовому захисту. Отже, ураховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту судом. В частині позовних вимог щодо зобов`язання Київський ВДВС у м. Одесі зняти арешт з вказаного банківського рахунку, з урахуванням зазначених вище приписів ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неможливості за встановлених обставин органами державної виконавчої служби зняти арешт з майна у завершеному виконавчому провадженні, суд вважає такий спосіб захисту неефективним. Щодо тверджень відповідача про те, що належним відповідачем та/або співвідповідачем у вказаній справі має бути АТ «Ощадбанк», суд зазначає, що за встановлених обставин, коло сторін позивачем обрано вірно.

Outcome: partial