Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представниця - адвокатка Кобилинець Т.В., звернулась до суду із позовом (а.с. 1-3) до відповідача [PERSON] , в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона із відповідачем [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Син на даний навчається на першому курсі в приватній школі з державною підтримкою «Гамарра» м. Малаги, на умовах оплати. Син перебуває на повному її утриманні, яке складаються з: оплати проживання, харчування, доїзду на навчання. Самотужки вона не може забезпечити синові все необхідне. Посилаючись на норми СК України, зазначає, що оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, працює за кордоном та отримує кошти, він може утримувати сина, який навчається. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ільницький Я.І. подав відзив (а.с. 26-31), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого у нього народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] хворіє з дитинства на ДЦП, у зв`язку із чим, його лікування та реабілітація є дороговартісними. Дочка [PERSON] навчається у школі, що також потребує значних витрат. Його дружина [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за хворим сином і отримує щомісячно соціальну допомогу в розмірі лише 3 900 грн. Він перебуває у важкому матеріальному становищі, у зв`язку із чим вимушений періодично їздити за кордон. Стосовно доводів сторони позивачки, зазначає, що позивачкою не надано доказів витрат, які вона несе на утримання сина, а саме: не надано доказів вартості навчання, проживання, харчування та доїзду на навчання. Вказує на можливість позивачки [PERSON] , як матері, також утримувати повнолітнього сина. Представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Кобилинець Т.В. подала відповідь на відзив (а.с. 68-70), суть якої зводиться до того, що син відповідача [PERSON] від іншого шлюбу, який хворіє на ДЦП, повинен забезпечуватись реабілітаційними послугами за рахунок держави. У судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Кобилинець Т.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у заявах по суті справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ільницький Я.І. у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити пославшись на обставини викладені у відзиві. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 03.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 24 жовтня 2024 року від сторони відповідача надійшов відзив. 20 листопада 2024 року від сторони позивачки надійшла відповідь на відзив. Судове засідання призначене 28.11.2024 було відкладено у зв`язку із відсутністю електроенергії в приміщенні суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Син сторін [PERSON] , [INFO] , зарахований на перший курс (Адміністративна діяльність), 2024/2025 навчальний рік до приватної школи із державною підтримкою «Гамарра» м. Малаги, що підтверджується нотаріально засвідченою довідкою (а.с. 12-18). Сторона відповідача на обґрунтування своє позиції надала такі докази: - копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 34), відповідно до якої відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ; - копії свідоцтв про народження (повторні) серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , згідно із якими, відповідач [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народжені від іншого шлюбу з [PERSON] ; - копію посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 37), відповідно до якого син відповідача від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO], є особою з інвалідністю до 18 років. Його законною представницею є [PERSON] ; - копії медичних документів (а.с. 38-49), згідно із якими, син відповідача від іншого шлюбу - [PERSON] , хворіє: ДЦП, правобічним геміпарезом зі стійкими руховими порушеннями. Отже, судом встановлено, що син сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, та навчається за кордоном (Іспанія) у приватній школі із державною підтримкою, у зв`язку із чим, потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач [PERSON] посилаючись на своє матеріальне становище, наявність у нього інших дітей та непрацюючої дружини, відсутність належних доказів зі сторони позивачки, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання. ІV. Оцінка суду: суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 2, 3 ст. 199 СК України). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у правовій позиції викладеній у постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень, суд вважає доводи позивачки частково обґрунтованими. Так, судом встановлено та сторонами не оспорено і не спростовано того, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін по справі - позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] . Син сторін - [PERSON] зарахований на навчання до приватної школи із державною підтримкою «Гамарра» м. Малаги (Іспанія) на перший курс 2024/2025 навчального року. Сторона позивачки вказує на те, що син [PERSON] навчається на платній формі навчання, а також те, що вона несе значні витрати на утримання сина: оплату проживання, харчування, доїзду на навчання. Проте, на підтвердження цього не надала жодних доказів, зокрема, про вартість навчання та хто є платником навчання сина, витрати які вона несе на харчування сина. Не надано стороною позивачки і доказів того, де саме проживає повнолітній син та вартість такого проживання. В свою чергу сторона відповідача подала належні докази, які підтверджують те, що відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Він є батьком двох дітей від іншого шлюбу. Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги сину батьком у матеріалах справи відсутні, те, що син сторін дійсно продовжує навчатись і дійсно у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги (у нього відсутні самостійні доходи) чого відповідачем не оспорено та не спростовано; те, що на утриманні відповідача є двоє дітей від іншого шлюбу, одна із яких, є дитиною з інвалідністю, прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» складає 2 920 грн., а тому суд приходиться висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/7 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір аліментів, не слід вважати значним та таким, що істотно впливатиме на матеріальний стан і не буде непосильним для сплати відповідачем, чи таким, що призведе до збагачення сина чи позивачки. Таким чином, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу), стягнення аліментів необхідно розпочати з 03.10.2024 і проводити до закінчення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. V. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, враховує положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору при розгляді даної справи, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 199, 200, 201 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006,

Outcome: partial