Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У січні\~2024\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну йому 59/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається із приміщень житлового будинку загальною площею 40,9 кв.м., житлової площі 21,9 кв.м., в тому числі: (2-1) коридору площею 9,4 кв.м.; (2-2) кухні площею 9,6 кв.м.; (2-3) житлової кімнати площею 10,6 кв.м.; (2-4) житлової кімнати площею 11,3 кв.м. Визнати за ним право власності в цілому на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, припинивши йому право спільної часткової власності на 59/100 частку будинковолодіння по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 59/100 частка житлового будинку по [ADDRESS] . Власником іншої частки будинковолодіння був [PERSON] зазначена частина будинку напівзруйнована, в ній ніхто не проживає, відомості про спадкоємців для нього не відомі, а тому відповідачем по справі є Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області. Вказує, що будинковолодіння поділене на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень, його частка використовуються для проживання однієї сім`ї. Частини будинку відокремлені стіною та мають окремі входи з вулиці. Кожна частина будинку може бути виділена та функціонувати, як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна. Земельна ділянка, на якій розташована частка житлового будинку позивача, перебуває у його користуванні. Причиною звернення до суду вказує те, що він не може вільно володіти, користуватися належною йому часткою житлового будинку. Зокрема без згоди співвласника будинку не може зареєструвати місце проживання в будинку членів своєї сім`ї, не має змоги оформити субсидію на частку житлового будинку, а також приватизувати земельну ділянку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.01.2024 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28.02.2024 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.07.2024 року, залучено до участі у справі відповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, подали до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] таокож подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 59/100 частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області Коцюмбас С.Й. від 15.10.2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 1125. Власником іншої частини домоволодіння є відповідач по справі [PERSON] . Частка домоволодіння кожного з них є фактично окремим об`єктом нерухомого майна - має самостійний вхід та комунікації. Частка домоволодіння позивача складається із приміщень житлового будинку загальною площею 40,9 кв.м., житлової площі 21,9 кв.м., в тому числі: (2-1) коридору площею 9,4 кв.м.; (2-2) кухні площею 9,6 кв.м.; (2-3) житлової кімнати площею 10,6 кв.м.; (2-4) житлової кімнати площею 11,3 кв.м. Належний сторонам житловий будинок поділений на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень, які використовуються для проживання однієї сім`ї. Частини будинку відокремлені стіною і мають окремі виходи з вулиці. Кожна частина будинку може бути виділена та функціонувати, як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна. Земельна ділянка, на якій розташована частка житлового будинку [PERSON] , перебуває у його користуванні. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Відповідно до роз`яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку ПП «Нерухомість-Інформ» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, [PERSON] належить 59/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] , й за технічними показниками даний об`єкт є відокремленим, має окремі входи та комунікації й може бути виділений в натурі в житловий будинок із присвоєнням окремого поштового адресу із виділенням. Враховуючи викладене, а також те, що частки кожної із сторін є фактично окремими об`єктами нерухомого майна - мають самостійний вхід та комунікації й за технічними показниками будинковолодіння може бути поділено на самостійні об`єкти нерухомого майна, суд вважає за можливе на підставі ст.364 ЦК України виділити [PERSON] натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 59/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається із приміщень житлового будинку загальною площею 40,9 кв.м., житлової площі 21,9 кв.м., в тому числі: (2-1) коридору площею 9,4 кв.м.; (2-2) кухні площею 9,6 кв.м.; (2-3) житлової кімнати площею 10,6 кв.м.; (2-4) житлової кімнати площею 11,3 кв.м., а також визнати за позивачем право власності на виділену частку майна та припинивши йому право в спільній частковій власності. Щодо позовних вимог позивача до відповідача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити з наступних підстав. Судом під час розгляду справи встановлено, що Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області не повинна відповідати за пред`явленим позовом, оскільки після смерті співвласника будинку [INFO] [PERSON] , а також після смерті його спадкоємця [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла [PERSON] . Тобто прав та обов`язків у Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області відносно майна співвідповідача та позивача не виникає. Натомість належним відповідачем по справі є [PERSON] . Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Враховуючи викладено, позов [PERSON] пред`явлений до неналежного відповідача Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, а тому суд відмовляє у позові до такого відповідача. Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено

Outcome: partial