Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Заочним рішенням\~Ленінського районного\~суду м.\~Харкова від\~23.11.2023\~позовні вимоги\~КП «ХТМ»\~задоволено та\~стягнуто солідарно\~із [PERSON] ,\~ [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надання послуг\~з\~постачання\~теплової енергії\~та\~гарячої\~води за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 у розмірі 37 958 грн. 89 коп., а також стягнуто в рівних частках судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп., а саме по 1342 грн. з кожного. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 23.11.2023 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачам надано строк на подання відзиву на позов, позивачу, в свою чергу, відповіді на відзив. Вказану ухвалу отримано позивачем, КП «ХТМ», в електронний кабінет 01.10.2024. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. 06.11.2024 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідачів адвоката Закаблукова А.С., згідно якого вони проти позову заперечують з тих підстав, що розрахунок боргу, виконаний представником позивача, є невірним, оскільки в ньому зазначена опалювальна площа квартири, на яку здійснювалось нарахування заборгованості за надання послуг з опалення, - 31.9 кв.м., в той час, дійсна опалювальна площа (за виключенням площі балкону, яка є неопалювальною) становить 30.2 кв.м., що впливає на весь розрахунок боргу за період з 01.04.2017 по 31.01.2022. Також представник вказав, що в спірний період, з 01.04.2017 по 31.01.2022, діяло два закони про житлово-комунальні послуги - №1875 від 24.06.2004 (дія до 01.05.2019) та №2189-VIII від 09.11.2017 (введений в дію з 01.05.2019), які передбачали комунальні послуги у вигляді «централізованого опалення» та у вигляді «постачання теплової енергії, постачання гарячої води». Однак, як зазначив представник відповідачів, позивач не надав жодних доказів щодо встановлених тарифів на послуги «централізованого опалення» та окремо на послуги «постачання теплової енергії», на підставі яких він здійснював нарахування у спірний період. Окрім цього, представник відповідачів зазначив, що позивачем наданими матеріалами не доведено, на якій підставі та за яку кількість відпущеної теплової енергії ним проведено нарахування відповідачам, а також не надано доказів про готовність будинку [ADDRESS] до опалювального періоду, та нарядів на підключення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону. Окрім цього, представник зазначив, що позивачем не доведено вручення відповідачам щомісячних платіжних квитанцій на оплату послуг. У зв`язку з викладеним просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Копія відзиву представника відповідачів доставлена до Електронного кабінету позивача 06.11.2024, що підтверджується квитанцією №2010643 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС. В строк, встановлений судом в ухвалі від 01.10.2024, а також станом на день розгляду справи, позивачем не надано суду відповіді на відзив та не зазначено про поважні причини неможливості надання такої відповіді в строк, встановлений судом. Враховуючи викладене, суд розглядає справи за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та до 01.05.2019) послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Відповідно до ч.1 п.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (введений в дію з 01.05.2019), до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні\~послуги» №2189-VIII\~від 09.11.2017 визначено, що споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які діяли в період виникнення між сторонами правовідносин, до 02.02.2022, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~року №\~630 (які діяли в спірний період, до 02.02.2022), споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Частиною 6\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Разом з тим, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Згідно ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями статей\~319,\~322\~\~ЦК України\~власність зобов`язує.\~Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження позовних вимог, представником позивача до позову додано: -відомість про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, згідно якою борг за оплату послуг опалення та підігріву води станом на 01.02.2022 становить 37\~958.89 грн.; -довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб; -копію ліцензії КП «ХТМ»; -довіреність. Як встановлено судовим розглядом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Крім того, встановлено, що відповідачі є власниками вказаної квартири, що підтверджується наданою представником відповідачів копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л. 25.09.2006 за №1997. Квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, по частці кожному. Відповідно до Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання та послуг гарячої води за адресою [ADDRESS] , вбачається, що позивачем нараховано відповідачам борг за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 за надання послуг опалення та підігріву води за адресою [ADDRESS] , в загальному розмірі 37\~958.89 грн. Крім того, у вступній частині вказаної Відомості наявна інформація про місячні тарифи з нарахування послуг з опалення за 1 м2, в залежності від опалювального періоду, а також тарифи з оплати послуг з підігріву води (гаряча вода) на 1 зареєстровану особу, що спростовує заперечення представника відповідача про відсутність в матеріалах справи тарифів. Так, з Відомості позивача про нарахування відповідачам боргу вбачається, що нарахування боргу за опалення за адресою [ADDRESS] , здійснювалось представником позивача виходячи з опалювальної площі квартири, яка згідно Відомості позивача становить 31.9 кв.м. В той час, з інформації з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , наданого представником відповідача до відзиву, вбачається, що загальна площа квартири становить 32.6 кв.м., площа балкону 2.4 кв.м. Відповідно до п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630 (які діяли в спірний період, до 02.02.2022) опалювальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. Враховуючи викладене, площа балкону не належить до опалювальної площі квартири, а тому опалювальна площа квартири [ADDRESS] становить 32.6-2.4=30.2 кв.м., на яку і повинно було здійснюватись нарахування позивачем послуг з опалення. Таким чином, розрахунок заборгованості позивача з надання відповідачам послуг з опалення за адресою [ADDRESS] , не відповідає встановленим судом обставинам. Розбіжності в опалювальній площі квартири відповідачів в цілому впливає на вірність всього розрахунку розміру заборгованості за отримані послуги за період з 01.04.2017 по 31.01.2022. При цьому, суд не наділений повноваженнями проводити власний розрахунок заборгованості, адже обов`язок з доказування та надання відповідних доказів, на підтвердження цьому, у даному випадку, покладається на позивача, згідно норм ЦПК України щодо доказування. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за опалення за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог та розрахунку представника позивача в частині стягнення боргу за послуги з підігріву води (гарячу воду), суд зазначає наступне. Згідно позову та доданих до нього матеріалів, вбачається, що позивачем здійснено нарахування відповідачам боргу за надані послуги постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, який в загальному розмірі станом на 01.02.2022 становить 37\~958.89 грн. В той час, відсутні відомості про розмір боргу, нарахованого окремо за кожну надану послугу, а саме, окремо за теплову енергію та окремо за гарячу воду. Також при дослідженні Відомості про нарахування боргу судом встановлено про неможливість визначення суми боргу, нарахованої позивачем саме за підігрів води (гарячу воду), враховуючи також те, що розрахунок є єдиним, а в графі «сплачено за місяць з урахуванням періоду» наявна інформація про періодичне внесення відповідачами коштів на часткове погашення боргу, однак, вказана відомість не містить інформації, за яку саме послугу відповідачами вносились такі кошти. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за підігрів води (гарячу воду) за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, також задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необгрунтованістю і недоведеністю. Позивачем, в свою чергу, не надано суду відповіді на відзив відповідачів. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги КП «ХТМ» задоволенню не підлягають у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. А тому, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову, витрати позивача зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed