Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача [PERSON] в її користь на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , з 1500 грн. щомісячно до по 6000 грн. щомісячно до їх повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 2010 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] . Спільне життя у них не склалося, і вони шлюб розірвали. Від шлюбу у них є четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. В 2020 році вона звернулася в Калуський міськрайонний суд з позовом про стягнення аліментів в її користь на утримання дітей. Судом було винесено рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно на дітей до їх повноліття. На даний час матеріальний стан сім`ї змінився. Оскільки діти дорослішають, навчаються в школі, витрати набагато більші, всі продукти харчування та ціна на одяг подорожчали. Відповідач працює, має доходи і відповідно має можливість платити аліменти на утримання дітей для забезпечення їм належних умов для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку. Вважає, що матеріальний стан її сім?ї змінився, збільшилися витрати на дітей. Відповідач не виконує своїх батьківських обов?язків по відношенню до дітей, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань пов?язаних з вихованням та утриманням дітей, жодним чином не піклується про стан їх здоров?я, не забезпечує належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування. Матеріально зовсім не забезпечує, намагається найти будь-яку причину, щоб аліменти сплачувати мінімально. Натомість, усі обов?язки по утриманню та вихованню дітей виконує вона. При цьому, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, матеріально їй важко, та вважає, що батько зобов`язаний взяти на себе всю відповідальність по утриманню дітей. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Свій відзив мотивує тим, що аліменти сплачував своєчасно. [PERSON] зверталася до Калуського міськрайонного суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.07.2024 у справі № 345/3415/24 у задоволенні позову відмовлено, дане рішення вступило у законну силу 21.08.2024. [PERSON] дане рішення у апеляційному порядку не оскаржувалося. Крім того, після винесення даного рішення [PERSON] звернулася до виконавчої служби із письмовою заявою про повернення виконавчого листа і виконавчий лист, виданий Калуським міськрайонним судом 19.10.2020, справа № 345/3362/20, повернутий стягувану. До моменту відкликання позивачкою виконавчого листа від 19.10.2020 № 9345/3362/20 він сплачував аліменти на 4-х дітей у твердій грошовій сумі 1500 грн. на кожну дитину. У них є 2-є дітей до шестирічного віку та 2-є дітей у віці від 6 до 18 років. Фактично з нього стягувалися аліменти на 2-х дітей до 6 років у сумі 1500 грн., що є більше мінімального гарантованого розміру аліментів та на 2-х дітей у розмірі 1598 грн. у мінімальному гарантованому розмірі для дитини відповідного віку. Позивачкою у справі №345/3415/24 до позовної заяви долучено Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у відповідності до яких за І квартал 2024 року позивачка отримала соціальні виплати у сумі 88242,45 грн. Отже, середньомісячна сума соціальних виплат становить 29414,15 грн. (88242,45 : 3). Разом з аліментами середньомісячна сума доходу сім?ї позивачки становила 35806,15 грн. (29414,15 + 6392) Звідси, середньомісячний дохід на одного члена сім?ї позивачки становить 7161,23 грн. (35610,15 : 5), що становить більше двох прожиткових мінімумів на дітей у віці від 6 до 18 років (3196 грн.) чи працездатну особу (3028 грн.). При цьому, він отримує на руки мінімальну заробітну плату у сумі 6440 грн. (нарахована 8000 грн.). Таким чином, сплативши 6392 грн. аліментів, йому на прожиття залишалося 48 грн., а тому змушений проживати на залишок заощаджень з минулих років та обмежувати себе у всьому. При цьому позивачка заблокувала банківську картку, на яку він сплачував аліменти, відповідно позбавила його можливості добровільно сплачувати аліменти, встановлені рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.10.2020 у справі №345/3362/20. На його пропозицію написати розписку про отримання аліментів за серпень 2024 позивачка категорично відмовилася. З приводу написання розписки про отримання аліментів за вересень-жовтень 2024 року, він не мав можливості звернутися до позивачки у зв?язку з винесенням Калуським міськрайонним судом обмежувального припису у справі №345/5142/24, яким його обмежено у спілкуванні з [PERSON] на 2 місяці. Крім того, твердження позивачки, що він ніяким чином не бере участі в утриманні та належному вихованні їхніх дітей також не відповідає дійсності. При цьому, хоче звернути увагу суду, що позивачка по місцю їхнього проживання здійснює підприємницьку діяльність без державної реєстрації, від якої отримує неофіційні доходи. Для такої діяльності витрачає значну кількість електроенергії, за яку приходиться сплачувати йому. Єдиним його доходом є мінімальна заробітна плата. Будь-яких інших доходів у нього немає, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів. У даній справі позивачкою не надано доказів значного покращення його матеріального стану, а докази, які долучаються до даного відзиву, підтверджують, що його матеріальний стан не покращився. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 08.11.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебували у шлюбі з 04.11.2010, який заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 у справі № 345/751/21 було розірвано (а.с. 3-4). За час шлюбу в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 16.02.2012, № 329189 від 13.01.2017, № 296573 та № 296574 від 21.09.2019 та відповідно (а.с. 7-10). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2020 у справі № 345/3362/20 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача [PERSON] (а.с. 5-6). Позивачка [PERSON] та її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 12-16). [PERSON] з 01.05.2024 прийнятий на роботу підсобним робітником до ФОП [PERSON] з оплатою праці у розмірі мінімальної заробітної плати, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] від 25.09.1983 та трудовим договором № 1 від 01.05.2024. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.07.2024, за період з першого кварталу 2022 року по перший квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі платників податків щодо Рудого С, відсутня. Сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.07.2024 згідно з виконавчим листом № 345/3362/20 від 19.10.2020 становить 22,16 грн. Відповідно до довідки про оплату за спожиту електроенергію за період з 01.01.2023 по 01.06.2024 по [ADDRESS] , виданій [PERSON] , вартість послуг за вказаний період становить 53968,08 гривень. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.07.2024 у справі № 345/3415/24 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2024 у справі № 345/5142/24 видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] та встановлено заходи тимчасового обмеження прав останнього, з покладенням на нього відповідних обов`язків на строк 2 (два) місяці. Судове рішення не набрало законної сили. Позивачка за перший квартал 2024 року отримала соціальні виплати на загальну суму 88242,45 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30.05.2024 Відповідно до довідки № 384 від 06.08.2024 виконавчий лист № 345/3362/20, виданий 19.10.2020 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 24.07.2024, повернутий стягувачу згідно п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, у зв`язку зі зміною матеріального становища позивачки, збільшенням розміру витрат на дітей, виникла необхідність у зміні розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та позицію відповідача, висловлену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» з\~1\~січня 2024\~року установлено\~прожитковий мінімум\~для дітей\~віком до\~6\~років у\~розмірі 2563,00\~гривні та\~для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень на місяць. Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 2563,00 гривні, а від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено, що діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачкою. Щодо доводів позивачки про те, що витрати на дітей значно збільшилися, як наслідок, змінився матеріальний стан, суд зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що аліменти на користь позивачки стягнуто у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача. Частиною 2 статті 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку. Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. З викладеного можна дійти висновку, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (абз. 4 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, доводи позивачки не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни цін, не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі в порядку, передбаченому чинним законодавством. Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2020 про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, що є підставою для зміни (збільшення) розміру аліментів, а лише вказує на зростання цін, як насідок витрат на дітей. При цьому жодних доказів на підтвердження погіршення майнового стану, зумовленого саме відсутністю доходу, позивачка суду не надала. Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, її вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях та жодним чином не доведені належними та допустимими доказами. При цьому, стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 6000,00 грн. на кожного з дітей (в загальній сумі 24000,00 грн.), як того просить позивачка, буде суперечити вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, не може перевищувати 70 відсотків, оскільки відповідач отримує мінімальну заробітну плату (8000,00 грн.). Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, в їх сукупності, враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відсутні достатні підстави для зміни розміру аліментів, визначених рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2020, шляхом збільшення їх розміру, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 70, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 9, 16 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280, 282, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed