Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 01 липня 2013 року у м.Бенгазі, район Аль-Кейш державним судом департаменту Південного Бенгазі, реєстратором Сабрі [PERSON] , про що 04 липня 2013 року в цивільному реєстрі Аль-Берка зроблено запис №113 та видано Посвідчення про укладення шлюбного контракту. В подальшому даний документ зареєстрований у відділі реєстрації філіала Суда першої інстанції в районі Північний Бенгазі Міністерства Лівії (реєстровий № 6782197 від 07 липня 2013 року), легалізований 07 липня 2013 року в Управлінні ЗАЦС Міністерства Юстиції Лівії філіал в районі Північний Бенгазі, 11 липня 2013 року легалізований в МЗС Лівії філіал в м.Бенгазі за №5675 та 23 липня 2013 року в Посольстві Лівана в Лівії за №3418/2013. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2013 року. У даному шлюбі мають сина: [PERSON] , [INFO] . З часу реєстрації шлюбу подружнє життя складалось добре, проте з кінця 2018 року початку 2019 року у них почалось непорозуміння на фоні її активної позиції та пасивного відношення відповідача до спільного та соціального життя. Протягом вагітності вона працювала, а через два тиждні після пологів вона змушена була повернутись на роботу задля матеріального утримання їх сім`ї. Відсутність моральної та матеріальної підтримки зі сторони відповідача призвело до фактичного припинення їх шлюбу. З 2022 року вони хоч і проживають в одній квартирі, проте подружнім життям не живуть. Даний шлюб існує лише формально. Сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пояснення дала аналогічні наведеному, просить суд позов задовольнити. Окрім цього, представник позивача додатково пояснила, що позивач не бажає проживати із відповідачем та шлюб фактично припинив існувати після народження дитини у 2022 році. Представник відповідача та відповідач проти позову заперечили. Відповідач пояснив, що бажає зберегти шлюб заради дитини. 31 липня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 02 вересня 2024 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено на три місяці, надано цей строк сторонам для примирення. 03 грудня 2024 року ухвалою суду відновлено провадження по справі, оскільки строк для примирення закінчився. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 липня 2013 року у м.Бенгазі, район Аль-Кейш державним судом департаменту Південного Бенгазі, реєстратором Сабрі [PERSON] , про що 04 липня 2013 року в цивільному реєстрі Аль-Берка зроблено запис №113 та видано Посвідчення про укладення шлюбного контракту. В подальшому даний документ зареєстрований у відділі реєстрації філіала Суда першої інстанції в районі Північний Бенгазі Міністерства Лівії (реєстровий № 6782197 від 07 липня 2013 року), 07 липня 2013 року легалізований в Управлінні ЗАЦС Міністерства Юстиції Лівії філіал в районі Північний Бенгазі, 11 липня 2013 року легалізований в МЗС Лівії філіал в м.Бенгазі за №5675 та 23 липня 2013 року в Посольстві Лівана в Лівії за №3418/2013 /а.с.13-14,15/. У шлюбі мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] /а.с.18/. Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними погіршились після народження сина, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть і відновлювати не збираються. Шлюб існує лише формально. Час, наданий судом для примирення, результатів не надав. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю. Суд не бере до уваги твердження відповідача про необхідність зберегти шлюб, оскільки їм потрібно спільного виховувати малолітню дитину, оскільки шлюб передбачає не лише спільне виховання дітей, а є вільним рівноправним союзом чоловіка та жінки, який утворює сім`ю та породжує між чоловіком та жінкою особисті майнові та немайнові права та обов`язки. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, встановивши, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а відтак прийшов до висновку про підставність позову, і тому позов підлягає розірванню. На підставі вимог статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. слід покласти на відповідача.

Outcome: approved