Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

29 квітня 2024 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача пені за весь час прострочки виконання грошових зобов`язань в розмірі 12 792, 99 грн., трьох відсотків річних 2 427,00 грн., інфляційних втрат 11 861,69 грн та судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 грудня 2020 о 21.10 год. в м. Києві сталась ДТП у якій позивачу було завдано матеріальний збиток внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] . Вина [PERSON] встановлена Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 754/17500/20. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Позивачкою було замовлено проведення авто-товарознавчого експертного дослідження колісного транспортного засобу, за результатами якого було складеного Висновок № 222-1 від 08 березня 2021 року. Відповідно до висновку № 222-1 експертного авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 08 березня 2021 року, виконаного судовим експертом Вартаняном Ю.Н., вартість матеріального збитку, завданого автомобiлю Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , складає 75 298, 65 гривень. 22 квітня 2021 року Страховиком було здійснено страхове відшкодування у розмірі 35 011,72 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою відшкодування, потерпілa звернулася зі скаргою від 10.06.2021 року до Національного Банку України як до органу регулювання ринків фінансових послуг. Національним Банком України було надіслано лист від 16 липня 2021 року № 14-0004/64378, y якому зазначалося, що Страховиком було замовлено оцінку з метою визначення вартості матeріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності, TОВ «Партнер-Консалт». Відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження № ЦВ/20/8917 від 24 червня 2021 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу складає: 63 466,59 грн., з урахуванням ПДВ на вартість матеріалів та складових. Нa підставі оцінки, яку замовив сам страховик, останній здійснив доплату страхового відшкодування, яка була визначена страховиком наступним чином: 63 466,59 грн.(вартість матеріального збитку) - 9 090,99 грн. (ПДВ) - 35 011,72 грн. (попередня виплата страхового відшкодування) = 19 363,88 грн. Не погоджуючись і з цією сумою, оскільки вона не була рівною тій сумі, яка визначена висновком № 222-1, складеного експертом Ю.Н. Вартаняном, потерпіла звернулась до cyдy. В рамках справи № 754/12008/21, за клопотанням сторони позивачки, задля уникнення сумнівів у вірності суми матеріального збитку, задля відсутності претензій щодо висновкy № 222-1, складеного експертом Ю.Н. Вартаняном, було призначено i проведено судову авто-товарознавчу експертизу. За результатами судової авто-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта № CE-19/111-23/1887-AB вiд 06 червня 2023 poкy, pозмір матеріального збитку, завданий потерпілій було визначено у розмірі 86 230,58 грн. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від15 серпня 2023 pоку позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) задоволено. Стягнуто, зокрема, суму страхового відшкодування в розмірі 30 854,98 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року дане рішення залишено бeз змін. Дане рішення страховик виконав 08 березня 2024 року, сплативши позивачці 30 854,98 грн. Оскільки страхове відшкодування потерпілому в належному розмірі було здійснене відповідачем лише 08 березня 2024 року то позивач має право на відшкодування пені за весь час прострочки виконання грошових зобов`язань в розмірі 12 792, 99 грн., трьох відсотків річних 2 427,00 грн., інфляційних втрат 11 861,69 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - гарант» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційний витрат передано для розгляду до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року відкрито провадження в порядку позовного (спрощеного) без повідомленням сторін. 14 листопада 2024 року від представника відповідача до суду поштовим зв`язком направлено відзив на позовну заяву з якого вбачається, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" виконало зобов`язання, щодо здійснення страхового відшкодування, регламентоване Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Однак, позивач звернувся до суду із позовною заявою від 23 квітня 2024 року із вимогами до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Згідно 3 пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок виплаченого страхового відшкодування був здійснений на підставі звіту про оцінку, який є неоспореним та дійсним. Новий доказ, такий висновок судової експертизи складений на підставі ухвали суду заявився в матеріалах справи в процесі її розгляду, а отже - вини ТДВ СК «Альфа-Гарант» в тому, що раніше не взято до розрахунку страхового відшкодування висновки судової експертизи - немає. З огляду на недоведеність вини страховика - відсутні підстави для сплати ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача пені, трьох процентів річних, та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (ст.625 ЦК України). Відповідна правова позиція підтримується і судовою практикою, так, наприклад аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 760/500/16-ц (провадження № 261-20415св18) та Київський апеляційний суд в постанові від 18.01.2021 poкy по справi 753/16698/19. З огляду на недоведеність вини відповідача - відсутні підстави для стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача пені, трьох процентів річних, та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (ст.625 ЦК України). Окрім того, відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Отже, аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки(пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями, перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Позивач зазначає нарахування пені з 01 березня 2023 року, отже - останніми днем нарахування пені могло бути - 29.02.2024 року та відповідно, останнім днем звернення з позовною вимогою про стягнення пені або з уточненням позовних вимог про стягнення пені також є - 29лютого 2024 poкy. Відповідно до ч. ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа можe звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позивач мав би до 29 лютого 2024 року звернутись до суду з позовом про стягнення з Товариства пені, проте не зробив цього, натомість звернувся до суду зі спливом річного строку- 23 квітня 2024 року. Також, відповідно до листа Торгово-промислової палати України вiд 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасної сплати за певними грошовими зобов`язаннями. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. 5 грудня 2020 року о 21 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Верховної Ради, 34 сталась ДТП, внаслідок чого було завдано матеріальний збиток [PERSON] , якій пошкоджено належний їй транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] . Вина [PERSON] встановлена постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 754/17500/20. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2827525. 22 квітня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 35 011,72 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою відшкодування [PERSON] звернулася зі скаргою від 10.06.2021 року до Національного Банку України як до органу регулювання ринків фінансових послуг. Національним Банком України було надіслано лист від 16.07.2021 № 14-0004/64378, у якому зазначалося, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було замовлено оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності, ТОВ «Партнер-Консалт». Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/20/8917 від 24.06.2021, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу складає 63 466,59 грн., з урахуванням ПДВ на вартість матеріалів та складових. Доплата страхового відшкодування була визначена ТДВ СК «Альфа-Гарант» наступним чином: 63 466,59 грн. (вартість матеріального збитку) - 9 090,99 грн. (ПДВ) - 35 011,72 грн. (попередня виплата страхового відшкодування) = 19 363,88 грн. 24 червня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 19 363,89 грн., а також пеню за затримку виплати відшкодування, загалом 54 375, 60 грн. Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого експертного дослідження колісного транспортного засобу, за результатами якого було складеного висновок № 222-1 від 08 березня 2021 року. Відповідно до висновку № 222-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, виконаного судовим експертом Вартаняном Ю.Н., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , складає 75 298, 65 грн. Оскільки, в справі наявні два документи про оцінку збитку, які відрізняються між собою, ухвалою суду призначено автотоварознавчу експертизу. За результатами судової автотоварознавчої експертизи, згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/1887-АВ від 06 червня 2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz С250», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яке сталась 15 грудня 2020 року, станом на дату ДТП, складала 86 230,58 грн. При поданні позовної заяви позивачка посилалась на суму 75 298,65 грн., а згідно висновку експерта сума становить 86 230,58 грн., таким чином, позивач уточнивши позовні вимоги просила стягнути в розмірі 30 854, 98 грн. в рахунок відшкодування шкоди. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 30 854,98 грн., судовий збір в розмірі 908 грн., витрати на правову допомого в розмірі 8 500 грн., та витрати із проведення експертного дослідження у розмірі 3 165 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 29 лютого 2024 року. 07 березня 2024 року відповідачем добровільно перераховано на рахунок позивача недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 30 854,98 грн. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України) Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати визначено ст. 36 Закону. Відповідно до пункту 36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5 ст.36 Закону). Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 ст.36 Закону). Отже, згідно зі ст.36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду; особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, стягнення пені у разі прострочки виплати страхового відшкодування з вини страховика. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» після ДТП, яка сталася 15 грудня 2020 року, у передбаченому Законом порядку оцінив завдану позивачу шкоду та 22 квітня 2020 року виплатив страхове відшкодування. Не погоджуючись із виплаченою сумою відшкодування [PERSON] звернулася зі скаргою від 10 червня 2021 року до Національного Банку України як до органу регулювання ринків фінансових послуг. 24 червня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 19 363,89 грн., а також пеню за затримку виплати відшкодування, загалом 54 375, 60 грн. У серпні 2021 року позивач не погодився із розміром страхового відшкодування та звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, розмір якого обґрунтовувала висновком експертного дослідження № 222-1 від 08 березня 2021 року. Водночас, розмір страхового відшкодування необхідного для повного відшкодування шкоди встановлено рішенням суду від 15 серпня 2023 року у справі №754/12008/21 на підставі проведеної у даній справі автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/1887-АВ від 06 червня 2023 року. Суд враховує, що позивач має довести вину страховика у прострочці виплати страхового відшкодування. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст.625 ЦК України). З урахуванням зазначених норм матеріального права та встановлених судом обставин справи, суд зазначає, що позивач має довести вину страховика у невиплаті йому страхового відшкодування у тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди відповідно до висновку експертного дослідження №СЕ-19/111-23/1887-АВ від 06 червня 2023 року. Такі обставини позивач не довів. З огляду на недоведеність позивачем вини страховика у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 12792 грн 99 коп. на підставі ст.992 ЦК України та пункту 36.5 ст.36 Закону, а також відсутні підстави для стягнення трьох процентів річних у розмірі 2427 грн 00 коп. та інфляційних втрат у розмірі 11861 грн 69 коп. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (ст.625 ЦК України). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №760/500/16-ц (провадження №61-20415св18). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed