Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 04 червня 2022 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 938. Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що з відповідачкою на даний час втрачено почуття любові та взаємоповаги, з серпня 2024 року шлюбні відносини припинено, однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, спір щодо поділу спільного майна відсутній. Тому позивач просить суд шлюб з відповідачкою розірвати, судові витрати залишити за ним. Ухвалою Царичанського районного суду від 25.11.2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 17). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.18). Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 04 червня 2022 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №938, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 листопада 2024 року (а.с. 20). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони з серпня 2024 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спір щодо поділу спільного майна відсутній, їх шлюб набув формального характеру, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved