Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради про тлумачення змісту заповіту, в якому просить провести тлумачення заповіту, що був складений від імені померлої [PERSON] (померла [INFO] ), посвідчений 04 березня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К, за реєстровим №233, 234, як про вираження волі померлої заповісти належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та грошові кошти, що знаходяться в банківських установах - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування свого позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , в день її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири в місті Рівне. За заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. від 04.03.2024 спадкодавиця [PERSON] заповіла спадкове майно позивачці, [PERSON] . Заповідачка [PERSON] заповіла буквально так: "належну мені на праві власності квартиру [ADDRESS] та грошові кошти, що знаходяться в банківських установах, я заповідаю [PERSON] , [INFO] ". Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] 24.09.2024 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. В заповіті від 04.03.2024 була допущена помилка в написанні правильної адреси об`єкта нерухомого майна, що входить до складу спадщини, що відкрилась на час смерті [PERSON] Помилково було вказано адресу: квартира [ADDRESS] , а правильною адресою є - квартира [ADDRESS] . Підтвердженням, що у заповіті посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. від 04.03.2024 допущена помилка є: - довідка ЖБК «Швейник» від 11.03.1992 за № 85; - витяг із державного реєстру речових прав від 22.10.2024 за №400372401; - будинкова книга на квартиру; - технічний паспорт на квартиру від 17.06.1992; - технічний паспорт на квартиру від 17.09.2024; - виписка з матеріалів інвентаризаційної справи від 10.09.2024 за №4324; - витяг з Реєстру будівельної діяльності від 10.09.2024 за № 82736. Таким чином, із врахуванням волі спадкодавиці [PERSON] , до складу спадкового майна визначеного у заповіті від 04.03.2024 було включено квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.10.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 07 листопада 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця вказує, що Рівненська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини та вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.03.2024, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту, складеного 04.03.2024 та посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л. К., спадкодавиця [PERSON] заповіла спадкове майно позивачці, [PERSON] . Заповідачка [PERSON] заповіла буквально так: "належну мені на праві власності квартиру [ADDRESS] та грошові кошти, що знаходяться в банківських установах, я заповідаю [PERSON] , [INFO] ". Як встановлено судом, у заповіті посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. від 04.03.2024 допущена помилка в написанні правильної адреси об`єкта нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Помилково було вказано адресу: квартира [ADDRESS] , а правильною адресою є - квартира [ADDRESS] . Даний факт підтверджується доданими копіями документів до позовної заяви, а саме: копією довідки ЖБК «Швейник» від 11.03.1992 за № 85; копією Витягу із державного реєстру речових прав від 22.10.2024 за №400372401; копією будинкової книги на квартиру; копією технічного паспорту на квартиру від 17.06.1992; копією технічного паспорту на квартиру від 17.09.2024; копією виписка з матеріалів інвентаризаційної справи від 10.09.2024 за №4324; копією Витягу з Реєстру будівельної діяльності від 10.09.2024 за № 82736. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України, суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Метою тлумачення заповіту є забезпечення найбільш повного здійснення волі заповідача. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене лише після відкриття спадщини, тобто у зв`язку зі смертю заповідача або оголошення його померлим. Саме тому, при тлумаченні заповіту не діє загальне правило про тлумачення правочину його стороною, закріплене в ст. 213 ЦК України, а діє спеціальне правило, закріплене в ст. 1256 ЦК України, згідно з яким тлумачення заповіту здійснюється спадкоємцями. Шляхом застосування механізму тлумачення заповіту усуваються певні недоліки його змісту, у зв`язку з якими нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц убачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне, розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі спадкодавиці [PERSON] , згідно з заповітом від 04.03.2024, яка фактично заповіла [PERSON] спадкове майно, до складу якого було включено квартиру [ADDRESS] . Отже, розтлумачуючи зміст заповіту [PERSON] від 04.03.2024 потрібно звертати увагу на текст та враховуючи волю, вказану у заповіті, яка за юридичною природою є об`єктом правонаступництва, суд приходить до висновку, що після смерті спадкодавиці квартира [ADDRESS] переходить до спадкоємиці за заповітом [PERSON] . Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян. Таким чином, враховуючи, що помилковий номер квартири і будинку в заповіті не змінить дійсної волі спадкодавиці суд вважає, що заповіт може бути розтлумачений судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з метою реалізації її спадкових прав.

Outcome: approved