Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

04.10.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , вказавши, що з 24.04.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя мають малолітнього сина [PERSON] , який проживає з позивачкою. Вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини усіх видів доходу. 09.10.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 24.04.2015 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 137. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого, батьком записаний [PERSON] - відповідач у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ч.3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідач, має інших дітей, непрацездатних батьків, є платником аліментів, та має поганий стан здоров`я. З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved