Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з [PERSON] , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.02.2019 року у розмірі 44099,63 грн. станом на 11.06.2023 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що [PERSON] ,\~з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 20.02.2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua,\~складає між\~нею та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Відповідач ознайомлена\~із Умовами\~надання банківських\~послуг,\~що діяли\~станом на\~момент підписання\~анкети-заяви,\~що підтверджується\~підписом відповідача\~у анкеті-заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37290,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунком. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 11.06.2023 року складає 44099,63 грн., з яких 37282,71 грн. заборгованість за кредитом; 6816,92 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 44099,63 грн, та судові витрати в розмірі 2684,00 грн.. Відповідач\~своїм правом на подання відзиву не скористалася, заяв та клопотань у зв?язку з судовим розглядом не подавала. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (який неодноразово продовжувався і триває на даний час).\~Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України "Про судоустрій і статус суддів",\~враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням\~від 30.05.2023 № 566/0/15-23\~змінила територіальну підсудність судових справ Білозерського районного суду Херсонської області на\~Херсонський міський суд Херсонської області. Ухвалою суду від 18.01.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу зазначену в позовній заяві та відповідно до Єдиного Демографічного реєстру та шляхом розміщення оголошення на сайті Херсонського міського суду Херсонської області, про причини своєї неявки суд не повідомила клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її участі не заявляла заперечень проти позову не надала, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача,\~суд постановив\~здійснювати заочний розгляд справи. Суд, розглянувши заяву позивача про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність представника позивача. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 20.02.2019 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви №б/н, відповідно до умов якої \~Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] , підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають Договір про надання банківських послуг між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , що підтверджується підписом у заяві. Згідно Довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було надано в кредитний період кредитні карти . З довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , вбачається, що з 20.02.2019 року до 26.12.2022 року встановлювався та змінювався кредитний ліміт, який було збільшено до 37290,00 гривень. Позичальник ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань відповідно договору і не погашає заборгованість, в результаті заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2019 року станом на 11.06.2023 року складає 44099,63 грн., з яких 37282,71 грн. заборгованість за кредитом; 6816,92 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. ІV. Оцінка Суду. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37290,00 грн., що підтверджується довідкою про змін умов кредитування та обслуговування картрахунком. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Договору, де відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Згідно з п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач зобов`язалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 20 років з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 20.02.2019 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується копією довідки про надання кредитних карток. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України визначено,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання та порушила умови кредитного договору б/н, укладеного 20.02.2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 44099,63 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved