Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 270493, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 32 755,50 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 755,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, 28 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 1615806055 від 28 грудня 2021 року. 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та ТОВ «ФК «ЦФР» - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 075,94 грн, з яких: 12 255,09 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1,21 грн - сума заборгованості за річними відсотками, 1 819,64 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] , останній здійснив 06 липня 2023 року одноразовий платіж на погашення заборгованості в розмірі 230 гривень. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 46 601,44 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» і [PERSON] було укладено договір № 270493 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 23 550,00 грн (а.с. 7-15). 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 32 755,50 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 755,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16-20). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 270493 станом на 31 липня 2024 року становить 32 755,50 грн, яка складається із: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 755,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Крім того, 28 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 1615806055, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 854,96 грн, строком кредитування 18 місяців, зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 3,5% від суми кредиту та річних процентів у розмірі 0,01%; загальна вартість кредиту становить 18 220,53 грн і складається із: 13 854,96 грн - сума кредиту за договором, 1,20 грн - річні проценти за користування кредитом, 4 364,37 грн - щомісячні проценти за користування кредитом (а.с. 25-31). Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «ЦФР», 01 лютого 2022 року [PERSON] сплатив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року кошти в сумі 1 600,00 грн, з яких на погашення заборгованості за тілом кредиту було зараховано кошти в загальному розмірі 1 599,87 грн, а на погашення заборгованості за річними процентами - 0,13 грн (а.с. 32). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1615806055 станом на 27 січня 2023 року становить 14 075,94 грн, яка складається із: 12 255,09 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1,21 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1 819,64 грн - прострочена плата за щомісячними відсотками (а.с. 33). У позовній заяві позивачем зазначено про те, що [PERSON] здійснив 06 липня 2023 року одноразовий платіж на погашення заборгованості в розмірі 230 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів. Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений у договорах строк кошти (суми кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми кредиту: - за договором № 270493 від 05 лютого 2022 року - 15 000,00 грн; - за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року - 12 255,09 грн (13 854,96 грн (сума отриманого кредиту) - 1 599,87 грн (кошти сплачені відповідачем 01 лютого 2022 року). Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 27 255,09 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем кредитних договорів дані фінансові установи надали позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договорами строки: - за договором № 270493 про надання споживчого кредиту від 05 лютого 2022 року (строк кредитування 30 днів) до 06 березня 2022 року; - за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року (строк кредитування 18 місяців) до 30 червня 2023 року (а.с. 7-15, 25-31). Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування: - за договором № 270493 про надання споживчого кредиту від 05 лютого 2022 року - 30 днів, тобто до 06 березня 2022 року; - за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року - 18 місяців, тобто до 30 червня 2023 року. За умовами кредитного договору № 1615806055 від 28 грудня 2021 року загальна вартість кредиту становить 18 220,53 грн і складається із: 13 854,96 грн - сума кредиту за договором, 1,20 грн - річні проценти за користування кредитом, 4 364,37 грн - щомісячні проценти за користування кредитом (а.с. 25-31). Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «ЦФР», 01 лютого 2022 року [PERSON] сплатив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року кошти в сумі 1 600,00 грн, з яких на погашення заборгованості за тілом кредиту було зараховано кошти в загальному розмірі 1 599,87 грн, а на погашення заборгованості за річними процентами - 0,13 грн (а.с. 32). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1615806055 станом на 27 січня 2023 року становить 14 075,94 грн, яка складається із: 12 255,09 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1,21 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1 819,64 грн - прострочена плата за щомісячними відсотками (а.с. 33). У позовній заяві позивачем зазначено про те, що [PERSON] здійснив 06 липня 2023 року одноразовий платіж на погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 230 гривень, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача заборгованість за річними відсотками в розмірі 1,21 грн і 1 590,85 грн - заборгованість за щомісячними відсотками. Підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості невірний немає, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості за відсотками по кредитному договору № 1615806055 від 28 грудня 2021 року в межах заявлених позовних вимог. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором № 270493 про надання споживчого кредиту від 05 лютого 2024 року суд дійшов наступного висновку. За умовами договору № 270493 про надання споживчого кредиту відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 23 550,00 грн (а.с. 7-15). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 270493 станом на 31 липня 2024 року становить 32 755,50 грн, яка складається із: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 755,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Досліджений судом розрахунок заборгованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає періоди, які виходить за межі строку кредитування (30 днів, до 06 березня 2022 року), а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за відсотками по договору № 270493 від 05 лютого 2022 року в розмірі 8 550,00 грн (15 000,00 грн х 30 днів х 1,90%). Таким чином, оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути із [PERSON] заборгованість: - за договором № 270493 про надання споживчого кредиту від 05 лютого 2022 року в розмірі 23 550,00 грн, яка складається із: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 550,00 грн - сума заборгованості за відсотками (в межах строку кредитування 30 днів); - за кредитним договором № 1615806055 від 28 грудня 2021 року в розмірі 13 845, 94 грн, яка складається із: 12 255,09 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1,21 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1589,64 грн - прострочена плата за щомісячними відсотками, а всього в загальному розмірі 37 395 гривень 94 копійки. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 429,86 грн, виходячи з розрахунку: 37 395,94 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 46 601,44 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial