Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Від ТОВ "Фінансова\~компанія "Кредит-Капітал" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 98509693000 від 24.12.2021 в розмірі 91 080 грн 00 коп.: стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: 2 422 грн 40 коп. за сплату судового збору та 5 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.12.2021 між АТ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Відповідно до положень вказаного договору підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ "Укрсиббанк" з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 91 080 грн 00 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 49 500 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 0 грн 00 коп.; заборгованість за комісією - 41 580 грн 00 коп. 16.04.2024 АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір факторингу № 269, згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ "Укрсиббанк", у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 98509693000 від 24.12.2021. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.11.2024. 08.11.2024 у зв`язку з відпусткою судді Овдієнка В. В. підготовче засідання відкладене на 18.11.2024. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16:00 годину 18.11.2024. 18.11.2024 судовий розгляд відкладений у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідача. 27.11.2024 належним чином повідомленні учасники справи на судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, хоча мав для цього достатньо часу. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не заявилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними \~анкети-заявки\~на надання\~споживчого кредиту,\~договору про\~надання споживчого\~кредиту з\~можливістю відкриття\~карткового рахунку\~№ [NUMBER] \~від 24.12.2021,\~Додатку №1\~до Договору,\~графіку платежів,\~таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту та\~реальної процентної\~ставки за\~договором,\~паспорта споживчого\~кредита,\~довідки про\~систему гарантування\~вкладів фізичних\~осіб,\~заяви-приєднання\~№\~05/54/01/1000/1379789\~від 24.12.2021,\~паспорта громадянина\~України,\~підтверджується,\~що 24.12.2021\~між АТ\~"Укрсиббанк" та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 98509693000на суму 49 500 грн 00 коп., на строк до 24.12.2023. Процентна ставка за договором становить 0,00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у розмірі 7,00001% річних (а. с. 7-20, 31). 16.04.2024 між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Фінансова\~компанія "Кредит-Капітал"\~було укладено договір факторингу № 269 (а. с. 33-35, 38). З витягу з реєстру боржників від 16.04.2024 до Договору факторингу №\~269 від 16.04.2024 вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а. с. 36, 37). 13.09.2024 на адресу відповідача [PERSON] було направлено досудову вимогу (а. с. 39-41). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 98509693000 від\~24.12.2021,\~виписки за\~кредитним договором,\~за відповідачем\~ [PERSON] мається заборгованість у розмірі 91 080 грн 00 коп., яка складається з: 49 500 грн 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 41 580 грн 00 коп. - заборгованості за комісією (а. с. 21-30). Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Позивачем надано\~докази виникнення\~між сторонами\~правовідносин у\~зв`язку\~укладанням 24.12.2021 між АТ "Укрсиббанк" та [PERSON] кредитного договору №\~98509693000 та подальшим укладанням 16.04.2024 між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ\~"Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору факторингу №\~269, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 98509693000 від 24.12.2021, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 98509693000 від 24.12.2021 у розмірі 49 500 грн 00 коп., який складається із заборгованості за тілом кредита, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору № 98509693000 від 24.12.2021 суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3.11 договору про споживчий кредит № 98509693000 від 24.12.2021 позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до договору, який є невід`ємною його частиною. З додатку № 1 до договору № 98509693000 від 24.12 2021 вбачається, що щомісячна комісія за управління кредитом становить 3,5% від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу). Комісія за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника розраховується як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно з графіком платежів, але не більше 10 грн 00 коп. Комісія утримується банком у випадку переплати позичальником останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів. Комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу становить 500 грн 00 коп. Комісія сплачується при простроченні чергових платежів. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті банку. Розмір, порядок сплати та умови нарахування комісії за розрахунково касове обслуговування (РКО) проводиться відповідно до тарифів банку (а. с. 14). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Умовами договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 41 580 грн 00 коп. - заборгованості за комісією за кредитним договором № 98509693000 від 24.12.2021, за пунктом 3.11 договору, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" в частині стягнення заборгованості за комісією. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Апологет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал"; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань АО "Апологет"; ордеру на надання правничої (правової) допомоги; витягу із замовленням № 13 до договору про надання правової допомоги; детального опису наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 20.09.2024; рахунку на оплату №21 від 20.09.2024 (а. с. 43-49). Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору, до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 6).

Outcome: partial