Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Савчака Я.О. звернувся до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому зазначив, що 15.07.2021 Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №89920, яким стягнуто з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №1001651140401 від 03.08.2020 в розмірі 96 945,11 грн. На підставі вказаного виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим він просить визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для подання відповіді на відзив. Крім того, ухвалою суду від 07.11.2024 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №89920, до вирішення спору по суті. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. Клопотань щодо розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін до суду не надходили. 06.11.2024 представник відповідача направив до суду заяву про визнання позову, інших заяв чи письмових пояснень до суду не надходило. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання представником відповідача позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом із матеріалів справи, 15.07.2021 Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №89920, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» 96 945,11 грн. заборгованість за кредитним договором №1001651140401 від 03.08.2020. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Постановою приватного виконавця від 13.08.2021 в рамках вказаного виконавчого провадження звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за вказаним виконавчим провадженням. Матеріалами справи також підтверджується, що 06.11.2024 представником відповідача подано заяву про визнання позову. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи повне задоволення вимог позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також 302,80 грн. (50 відсотків від розміру судового збору щодо заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved