Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути 44648,49 грн. заборгованості за кредитними договорами та понесені судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6884593, згідно якого їй був наданий кредит в розмірі 10000,00 грн., відповідач зобов`язувався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених договором. 08.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] був укладений договір позики №2908616 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. За умовами договору відповідачу було надано кредит в розмірі 5000,00 грн. 29.11.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №29/11-1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 6884593 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг №6884593 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло до ТОВ «Коллект Центр». 09.02.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №09/02-2022, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №2908616 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг №2908616 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надані їй кредити у строки, передбачені договором позики, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансових послуг №6884593 від 02.09.2021 року в сумі 13964,49 грн. , з яких 7796,82 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 5836,05 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 275,87 інфляційні збитки; 55,75 грн. нараховані 3% річних. Заборгованість за договором №2908616 від 08.08.2021 року 30684,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 25684,00 грн. Представник позивача у позовній заяві вказав, що розгляд справи просить проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. До суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128\~ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участів судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У частині восьмій статті 128\~ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За змістом частини восьмої статті 128\~ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.\~280\~ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, 02.09.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6884593, згідно якого їй було надано кредит в сумі 10000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою процентів. Згідно п.1.13 договору вказано, що у випадку не повернення позичальником кредиту орієнтовна загальна вартість складатиме 17485,00 грн. Вказане підтверджується також паспортом кредиту та заявкою на отримання кредитів. Вказані документи підписані сторонами (а.с.6-9). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом №6884593, виданої позикодавцем станом на 29.12.2021 року становить 13632,87 грн (а.с.23-24). 08.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] був укладений договір позики № 2908616, згідно якого їй було надано кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів (а.с.10-14). Додатковою угодою №1 від 05.09.2021 року було продовжено строк дії договору на 30 днів, до 05.10.2021 року. Вказаною угодою встановлений розрахунок заборгованості, згідно якого відповідач повинен сплатити після закінчення строку дії договору 7985,00 грн., з яких 2985,00 грн. сума процентів та 5000,00 грн. сума позики. Вказане підтверджується графіком платежів, паспортом позики (а.с.15-16). Додатковою угодою №2 від 12.10.2021 року було продовжено строк дії договору на 30 днів, до 11.11.2021 року. Вказаною угодою встановлений розрахунок заборгованості, згідно якого відповідач повинен сплатити після закінчення строку дії договору 7985,00 грн., з яких 2985,00 грн. сума процентів та 5000,00 грн. сума позики. Вказане підтверджується графіком платежів, паспортом позики (а.с.17-20). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №2908616, виданого позикодавцем станом на 09.02.2022 року, заборгованість становить 15485,00 грн, з яких 5000,00 грн. заборгованість за сумою позики, 10485,00 грн. заборгованість за процентами (а.с.25). 29.11.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг №6884593 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 13632,87 грн (а.с.30-33, 40). 09.02.2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг №2908616 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 15485,00 грн (а.с.34-39, 41). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого право грошової вимоги за договорами №6884593 в сумі 13964,49 грн. та №2908616 в сумі 65735,00 грн. перейшло до ТОВ «Коллект Центр» (а.с.42-56). Згідно зі ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст.\~625\~ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054\~ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Разом з тим, судом встановлено, що за кредитними договорами нарахування відсотків здійснювалось поза межами встановленого строку кредитування і усупереч узгодженій вартості кредиту. Відповідно до ч.8 ст.\~18\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В постанові Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зроблено висновок, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст.\~637\~ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України\~від 22\~листопада 1996\~року №\~543/96-В\~"Про\~відповідальність за\~несвоєчасне виконання\~грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено тіло кредиту, строк кредитування і розмір відсотків, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023 року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048\~ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Суд вважає хибними твердження позивача про те, що відсотки за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів. Такі твердження свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суду надано розрахунки, зроблені як первинним кредитодавцем ТОВ «Маніфою», так і ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.25-26). З даних розрахунків видно, що станом на дату відступлення права грошової вимоги 09.02.2022 року первинним кредитодавцем нараховано заборгованість за відсотками у розмірі 15485,00 грн, тоді як ТОВ «Вердикт Капітал», отримавши право грошової вимоги за кредитним договором №2908616 за межами узгодженого сторонами, а так само і пролонгованого строку дії договору, стало нараховувати відсотки згідно з умовами кредитного договору і нарахувало їх сумарно 50250,00 грн., хоча за умовами договору факторингу від 09.02.2022 року №09/02-2022 отримало лише право вимагати сплати заборгованості, переданої ТОВ «Маніфою», а також сплати цивільно-правової відповідальності у вигляді інфляційних збитків та 3% річних у межах по 23.02.2022 року включно. Отже, до стягнення з відповідача на користь нового кредитора за договором №6884593 підлягає 13964,49 грн, як заявлено в позові, а згідно договору №2908616 підлягає стягненню 15485,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума позики, 10485,00 грн. сума нарахованих процентів. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 44648,49 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 29449,49 грн, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню з позивача, складає (29449,49 х 3 028): 44648,49 = 1997,22 грн. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 07.06.2024 № 07-06/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», а також заявка № 509 від 07.06.2024 про надання юридичної допомоги, відповідно до якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг, а саме: надання усної консультації в розмірі 4000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в розмірі 9000 грн. (а.с.60-64) На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано акт про надання юридичної допомоги, відповідно до якої ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання послуг на суму 13000 грн (а.с.65). У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial