Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 108726,49 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22 травня 2020 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА БАНК» (далі за текстом - АТ «АЛЬФА БАНК») та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту № 500830823 шляхом акцептування пропозиції (оферти), згідно з умовами якої АТ «АЛЬФА БАНК» надало відповідачці кредит у сумі 88012,16 грн., строком на 84 місяці, а [PERSON] отримала кредит у вказаній сумі та зобов`язалась повернути кредитні кошти у повному обсязі не пізніше 25 травня 2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 23 % річних, шляхом сплати кредиту та процентів за користування ним 84 щомісячними платежами по 2116,45 грн. щомісяця до 15 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного його погашення. 22 травня 2020 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень до вищезазначеної угоди про надання кредиту, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди змінити порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, та визначено, що повернення відповідачкою кредиту з 25 грудня 2020 року здійснюватиметься щомісячно у сумах та в терміни, відповідно до Графіку платежів, а саме 85 щомісячними платежами. АТ «АЛЬФА БАНК» виконало умови вказаного кредитного договору у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену суму кредиту, однак відповідачка не здійснила повернення коштів, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2021 року у неї виникла заборгованість за кредитом та процентами за його користування на загальну суму 108726,49 грн. Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») та АТ «АЛЬФА БАНК» укладено Договір факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за угодою про надання кредиту № 500830823 від 22 травня 2020 року на загальну суму заборгованості в розмірі 108726,49 грн. Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції відповідачки До суду від представника позивачки надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких заявлені позовні вимоги вважав безпідставними та необґрунтованими, просив суд у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що: спірна заборгованість була погашена відповідачкою у повному обсязі; позивачем до суду не подано разом із позовною заявою доказів наявності та підписання кредитного договору між відповідачкою та АТ «АЛЬФА БАНК»; позивач порушив порядок та правила відступлення права вимоги за наданою офертою; позивачем подано позов передчасно, оскільки строк повернення кредиту визначений до 25 травня 2027 року, а строк кредитування становить 84 місяці; позивач не надсилав та не вручав відповідачці жодної претензії або вимоги про погашення заборгованості за наданою офертою та підписаним акцептом; розрахунок заборгованості містить розбіжності щодо наданих відповідачці коштів, нарахованих, сплачених сум та констатує суму заборгованості на розсуд самого позивача. Сповіщення сторін та заяви, клопотання у справі Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника відповідачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідачки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Позиція суду Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] , відповідачкою у справі, укладено угоду про надання кредиту № 500830823 від 22 травня 2020 року (далі за текстом кредитний договір) шляхом акцептування АТ «АЛЬФА БАНК» пропозиції (оферти), згідно з умовами якого АТ «АЛЬФА БАНК» надав відповідачці кредит у сумі 88012,16 грн., строком на 84 місяці, тобто до 25 травня 2027 року, а відповідачка зобов`язалась повернути кредитні кошти у повному обсязі не пізніше 25 травня 2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 23 % річних, шляхом сплати кредиту та процентів за користування ним 84 щомісячними платежами по 2116,45 грн. щомісяця до 15 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного його погашення (а. с. 5, 5 зворотна сторона). Згідно з абзацом 2 пункту 3 оферти на укладання кредитного договору, відповідачка підписанням цієї оферти беззаперечно підтвердила, що перед укладенням кредитного договору ознайомлена у письмовій формі з інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту. Відповідно до договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 22 травня 2020 року, укладеного між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] , відповідачкою у справі, сторони договору дійшли згоди змінити порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, та визначено, що повернення відповідачкою кредиту з 25 грудня 2020 року здійснюватиметься щомісячно у сумах та в терміни, відповідно до Графіку платежів, а саме 85 щомісячними платежами (а. с. 6, 7). Згідно з пунктом 4 договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 22 травня 2020 року, підписанням цього договору позичальниця підтвердила отримання нею свого примірнику цього Договору. Користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою по особовим рахункам з 22 травня 2020 року по 20 грудня 2021 року (а. с. 14-31). В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед АТ «АЛЬФА БАНК», яка, згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 20 грудня 2021 року з урахуванням заборгованості за кредитом та процентами за його користування, склала загальну суму 108726,49 грн. (а. с. 32). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що між [PERSON] , відповідачкою у справі, та АТ «АЛЬФА БАНК» виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з вказаного кредитного договору. Вказаним кредитним договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами. [PERSON] , відповідачка у справі, акцептувавши пропозицію (оферту) АТ «АЛЬФА БАНК» про укладення кредитного договору, надала згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими вказаним договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з умовами договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, укладеного між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (а. с. 33), АТ «АЛЬФА БАНК» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідачки у справі, за кредитним договором № 500830823 від 22 травня 2020 року в сумі 108726,49 грн., з якої: 86243,93 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 22482,56 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, що також підтверджується характеристикою прав вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року (а. с. 8-12, 13). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року набуло право вимоги за кредитним договором № 500830823 від 22 травня 2020 року, укладеним між первісним кредитодавцем АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] , відповідачкою у справі, тому у позивача, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею [PERSON] , відповідачкою у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що, згідно з умовами кредитного договору № 500830823 від 22 травня 2020 року, позичальниця [PERSON] , відповідачка у справі, зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених у вказаному Договорі, в тому числі на умовах, передбачених договором про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 22 травня 2020 року, укладеним між позичальницею та первісним кредитодавцем. Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] , відповідачка у справі, не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснювала погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачкою у справі, та її представником не спростовано факт укладення між нею та АТ «АЛЬФА БАНК» кредитного договору № 500830823 від 22 травня 2020 року, та отримання відповідачкою коштів, внаслідок чого суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Згідно з умовами укладеного між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] , відповідачкою у справі, кредитного договору № 500830823 від 22 травня 2020 року, строк, на який надався кредит, становив 84 місяці, тобто від 22 травня 2020 року до 25 травня 2027 року. Відповідно до договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 22 травня 2020 року, укладеним між позичальницею та первісним кредитодавцем, кінцевий строк повернення кредиту не змінився. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, тобто кредитні кошти не повернула. Доказів на спростування отримання кредиту у сумі 88012,16 грн., [PERSON] , відповідачкою у справі, та її представником суду не надано. Згідно з характеристикою прав вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», позивача у справі, перейшло право вимоги до [PERSON] , відповідачки у справі, за кредитним договором № 500830823 від 22 травня 2020 року в сумі 108726,49 грн., з якої: 86243,93 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 22482,56 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом (а. с. 32). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500830823 від 22 травня 2020 року, [PERSON] , відповідачкою у справі, та її представником суду не надано, інші розрахунки заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказані розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 108726,49 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена відповідною платіжною інструкцією (а. с. 1).

Outcome: approved