Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Романюк Ольга Петрівна звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Свої вимоги мотивують тим, що 11 лютого 2017 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у цивільній справі № 307/687/21 від 07 квітня 2021 року було розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням суду у справі № 307/688/21 від 19 квітня 2021 року було присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина у розмірі по 1700 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 березня 2021 року і до його повноліття. Сума аліментів у розмірі по 1 700 грн. не є достатньою навіть для мінімального забезпечення сина та його належного утримання. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли, оскільки син навчається у другому класі Буштинського ліцею, відвідує додаткові заняття з німецької мови та гурток з боротьби, часто хворіє, що є на сьогодні для позивачки великими витратами, які вона сама сплатити не має можливості. Тобто, аліменти в розмірі 1 700 грн., які стягуються з відповідача на утримання сина не відповідають вимогам сьогодення, так як за цей час значно подорожчали продукти харчування, зросли ціни на послуги за електроенергію, газ, промислові та продовольчі товари, різні види послуг. Дитина розпочала навчання у школі, відповідно значно зріс розмір витрат. Також змінився встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на місяць на дитину, який, згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України», для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень. Крім того, позивачка звільнилася з роботи та на даний час не має стабільного доходу та є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК та посвідченням. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Для забезпечення нормального розвитку сина, його періодичного лікування, оздоровлення, підтримання належних умов проживання, виховання необхідно збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн., але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач з метою уникнення сплати аліментів працює не офіційно - водієм у Буштинській пекарні. Аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утримання не перебувають. Допомоги у вихованні сина, догляді за ним, витратах на лікування відповідач участі не бере. Відповідач, як і мати, має перед дитиною обов`язок по її утриманню та вихованню. Враховуючи наведене, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів та стягнути із відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 07 жовтня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо заявлених вимог, та зазначив, що не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 3000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2007 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2021 року, що набрало законної сили 12 травня 2021 року, розірвано (а.с.7-8). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , значиться відповідач (а.с.28). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 24 травня 2021 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1700 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 березня 2021 року і до його повноліття (а.с.5-6). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Правилами ч. 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Пунктом 23 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до ст.\~192\~СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачем не надано жодного доказу щодо його неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 3000 гривень, які були визнані ним, зокрема, низький рівень доходу, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо.\~ При цьому, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у заявленому до стягнення розмірі є завищеними, та не доведено останньою можливість сплати відповідачем аліментів у вказаному розмірі. Таким чином, враховуючи вік дитини сторін, та пов`язані з цим витрати на її харчування, навчання, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів, на утримання сина до 3300 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: partial