Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

07.10.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.07.2002 позивач та відповідачка уклали шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спочатку подружнього життя їх стосунки з відповідачкою були нормальними, але згодом зв`язувалося, що шлюб є помилкою, спільне життя не склалося, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Шлюбні відносини припинилися з серпня 2023 року. Примирення і збереження шлюбу є неможливим. Подальше подружнє життя буде суперечити інтересам позивача. Позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, покласти витрати зі сплати судового збору на нього. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 07.10.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання 29.11.2024 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 13). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, 14.10.2024 подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 20). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.07.2002 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2024, повторно виданого Полтавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 3). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпня 2023 року, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Відповідачка не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене статтею 113 СК України. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID:3118-5758-0498-8725 від 04.10.2024 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 16). Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, позивач у своїй заяві просить судові витрати покласти на нього. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved