Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У поданій до суду заяві заявник посилається на те, що їй [PERSON] належить спадщина, що складається з будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку вона отримала, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 03.06.1981 року, яке було видане [PERSON] , заступником старшого державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори, де померлий рідний дядько - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20.05.1981 року, актовий запис за №1535, Серія [NUMBER] - заповів їй це майно за заповітом. Вказувала, що звернулась із заявою до державного реєстратора про реєстрацію права власності на будинок, де їй було відмовлено, оскільки наданими документами вона не змогла довести факт належності правовстановлюючого документа, тому державним реєстратором було усно роз`яснено звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа в судовому порядку, оскільки як у Свідоцтві про право на спадщину вона записана як - [PERSON] , а в паспорті - [PERSON] Спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , вона прийняла та з помилкою в прізвищі не може його офіційно зареєструвати. В різних документах її прізвище записане по-різному, так як у Свідоцтві про право на спадщину вона записана як - [PERSON] , а в паспорті - [PERSON] - це стало приводом неможливості оформити своє право на реєстрацію спадщини в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому їй потрібно встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Оскільки рідний дядько помер, відповідно заявник не може звернутись до компетентних органів, для того щоб внести виправлення до документів. Таким чином, зазначена причина неможливості одержання чи відновлення документів, що посвідчують цей факт стала приводом для звернення до суду, бо в інший спосіб, ніж у судовому порядку, дане питання не може бути вирішено. Просить встановити факт належності їй зазначеного документу. Ухвалою від 11.11.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні. Заявник подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Також просить справу розглядати без її та заявника участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу за їх відсутності, вирішення питання заишила на розсуд суду. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Згідно з даними паспорту серії [NUMBER] , виданого Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 15.07.2007 року прізвище, ім`я та по-батькові заявника вказано « [PERSON] ». Відмітка в паспорті про реєстрацію місця проживання: [ADDRESS] . Зареєстрована за цією адресою з 17.03.2004 року (а.с.5-6, 25). Згідно з даними картки фізичної особи - платника податків № [NUMBER] від 12.12.2003 року прізвище, ім`я та по-батькові заявника вказано « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст.16\~ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 03 червня 1981 року заявнику видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , й прізвище в даному свідоцтві вказано « [PERSON] » (а.с.11-12). Згідно з пунктом 6.16 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства від 22.12.2010№ 3253/5 у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб) щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка),нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. Однак, свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано яке було видане [PERSON] , заступником старшого державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори, де померлий рідний дядько - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20.05.1981 року, актовий запис за №1535, Серія 1-МИ №342060 - заповів їй це майно за заповітом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також слід зазначити, що за правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Пунктом 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5\~судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого заявнику, необхідно для можливості\~розпоряджатися належним чином своєю власністю. Факт належності заявнику вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом підтверджуються дослідженими письмовими доказами, зокрема, копіями паспорта, картки фізичної особи - платника податків, в яких співпадають відомості щодо особи заявника та його місця проживання. Враховуючи, що внести виправлення до свідоцтва про право на спадщину за заповітом немає можливості та законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності правовстановлюючих документів, тому вимоги заявника є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Напідставінаведеного,ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 318, 319, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved