Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є співвласником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в даному будинку зареєстрований відповідач, який після розірвання шлюбу з її дочкою [PERSON] у вересні 2021 року виїхав з житла, не проживає там, не сплачує за комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . До початку розгляду справи представник позивача подав суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 3/8 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 7). З інформації про осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] від 18.04.2024 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника житла, і згідно ст.\~64\~Житлового кодексу\~України дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. При цьому, норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім`ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст. 405 ЦК України. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як з`ясовано судом, відповідач не є членом родини позивача та як вбачається з довідки Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 19.04.2024 року, під час проведення перевірки з`ясовано, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2021 року (а.с. 10). А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved