Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

18.09.2024 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року в розмірі 19531,20 грн, з яких: 12000,00 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,77 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 7530,43 грн. загальна заборгованість по комісії. А також, стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено. 14.02.2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та відповідачем укладено кредитний договір №6885877978. Відповідно до договору про відступлення права в вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК»). Відповідно до договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до додатку №1 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 19531,20 грн, з яких: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - 12000,00 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - 0,77 грн. загальна заборгованість по відсоткам; - 7530,43 грн. загальна заборгованість по комісії. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з вищезазначем, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 24.09.2024 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК\~України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Відзиву від відповідача до суду не надходило. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.15, 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку Із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише, приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтями 638, 640 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що 14.02.2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та відповідачем укладено кредитний договір №6885877978. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свої обов`язки та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Внаслідок чого\~у відповідача виникла заборгованість в розмірі 19531,20 грн, з яких: 12000,00 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; \~0,77 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 7530,43 грн. загальна заборгованість по комісії. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права в вимоги №ТАСЦФР-10-2016. Відповідно до умов вказаного договору, грошові вимоги за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем, перейшли до ТОВ АТ «ТАСКОМБАНК». 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір про факторингу №НІ/11/16-Ф. Відповідно до умов вказаного договору, грошові вимоги за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем, перейшли до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №6885877978 від 14.02.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до додатку №1 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 19531,20 грн, з яких: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - 12000,00 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - 0,77 грн. загальна заборгованість по відсоткам; - 7530,43 грн. загальна заборгованість по комісії. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду не виникло. Відповідачем не надано будь - яких доказів, в розумінні положень ст. ст. 76 -81 ЦПК України, на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом встановлено, що будь-яких документів на підтвердження витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів позивач до суду не надав. Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення позову в сумі 3028,00 грн., а позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вказану суму судового збору.

Outcome: approved