Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 30.07.2024 ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №3149596 від 11.09.2021 в розмірі 53127 грн. та понесені судові витрати, оскільки останній не виконує умови договору. Вказує, що 11.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики №3149596, та паспорт позики, які підписані одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало [PERSON] позику у сумі 10500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. В подальшому, 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги. Далі, 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги. Також згідно Додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 29.12.2023, а саме змін в реєстр боржників від 29.12.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №3149596 в розмірі 150176,25 грн., що складається з: 10500 грн. - сума заборгованості по основній сумі кредиту; 139676,25 грн. - сума заборгованості за відсотками. На теперішній час заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, загальна заборгованість за Договором становить 150176,25 грн., проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 53127 грн. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 52, а також за допомогою оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 56, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 18.10.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 04.12.2024 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики №3149596, та паспорт позики, які підписані одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало [PERSON] позику у сумі 10500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом: за фіксованою процентною ставкою 1,01% на день, базовою процентною ставкою в розмірі 1,99 % на день, строком на 25 днів до 06.10.2021 (а.с. 6-11, 12-14). Згідно інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_240614190324 від 14.06.2024, 11.09.2021 о 06:46 було перераховано грошові кошти в розмірі 10500 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №3149596 від 11.09.2021 станом на 29.12.2021становить 31421,25 грн., з якиї: 10500 грн. заборгованість за сумою позики, 20921,25 грн. заборгованість за процентами (а.с. 17). 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 3149596 в розмірі 31421,25 грн., з яких: 10500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15671,25 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою, 5250 грн. - сума заборгованості за відсотками а прострочену позику (а.с. 20-21, 22, 23-24, 25). Згідно розрахунку заборгованості, борг [PERSON] станом на 10.03.2023 за кредитним договором № 3149596 становить 150176,25 грн. та складається з: 10500 грн. - сума заборгованості по основній сумі кредиту; 20921,25 грн. - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 118755 грн. сума заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 18). 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Також 29.12.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Додаткову угоду №1 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 (а.с. 26-29, 29 зворот-30). Згідно Додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 29.12.2023, а саме змін в реєстр боржників від 29.12.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №3149596 в розмірі 150176,25 грн., що складається з: 10500 грн. - сума заборгованості по основній сумі кредиту; 139676,25 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31-32, 33). Також, згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за кр.дог. №3149596 від 11.09.2021 станом на 10.07.2024 становить 150176,25 грн., з яких: 10500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 139676,25 грн. - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 19). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що договір позики був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, судом встановлено, що укладений між Товариством та відповідачем [PERSON] Договір позики № 3149596 від 11.09.2021, підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] . Товариство надало відповідачу позику в розмірі 10500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою в порядку та на умовах визначених цим договором. Матеріалами справи підтверджується, що Товариство виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Як вбачається, 11.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики №3149596, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало [PERSON] позику у сумі 10500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом: за фіксованою процентною ставкою 1,01% на день, базовою процентною ставкою в розмірі 1,99 % на день, строком на 25 днів до 06.10.2021, що також узгоджується з підписаним Паспортом позики (а.с. 6-11, 12-14). Згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за кр.дог. №3149596 від 11.09.2021 станом на 10.07.2024 становить 150176,25 грн., з яких: 10500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 139676,25 грн. - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 19). Як вбачається з наданих доказів, загальна сума боргу [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» становить 150176,25 грн., однак суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, які складають всього в розмірі 53127 грн. Суд звертає увагу, що згідно Договору позики №3149596, ТОВ «МАНІФОЮ» 11.09.2021 надало [PERSON] грошові кошти у сумі 10500 грн. строком на 25 днів, тобто до 06.10.2021, та графіком нарахування процентів визначило відсотки в розмірі 4179 грн. станом на 06.10.2021. У відповідності до положень ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України) . Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. З огляду\~на вищевикладені\~норми права,\~суд приходить\~до висновку,\~що банк\~не правомірно\~нараховував проценти\~за користування\~кредитом\~ з\~07.10.2021,\~оскільки умовами\~договору сторони\~погодили строк\~його дії,\~тому нарахування\~відсотків поза\~межами дії\~строку договору\~суперечить чинному\~законодавству та\~позовні вимоги\~в частині\~стягнення заборгованості\~по несплаченим\~процентам за\~користування грошовими\~коштами в\~розмірі 27948 грн. не підлягають задоволенню. Суд також вважає необхідним зазначити, що матеріали справи не містять доказів погодженого продовження між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] строку повернення кредиту. Жодні додаткові угоди\~\~між сторонами договору не укладалися, а тому\~\~ТОВ «МАНІФОЮ» мало право на нарахування відсотків за користування кредитом лише по 06 жовтня 2021 року. 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 3149596 в розмірі 31421,25 грн., з яких: 10500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15671,25 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою, 5250 грн. - сума заборгованості за відсотками а прострочену позику (а.с. 20-21, 22, 23-24, 25). 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Також 29.12.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Додаткову угоду №1 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 (а.с. 26-29, 29 зворот-30). Згідно Додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 29.12.2023, а саме змін в реєстр боржників від 29.12.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №3149596 в розмірі 150176,25 грн., що складається з: 10500 грн. - сума заборгованості по основній сумі кредиту; 139676,25 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31-32, 33). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником всіх прав та зобов`язань та ТОВ «МАНІФОЮ», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіками погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] всього в розмірі 14679 грн. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», яким сторони погодили вид та вартість послуг, також надано прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №295 від 01.07.2024 та витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024, згідно яких адвокатське об`єднання надали послуги з консультації та складання позовної заяви саме до [PERSON] про стягнення заборгованості заборгованості на суму 13000 грн., та відповідно до платіжної інструкції №0446770000 від 12.07.2024 адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» одержало від ТОВ «Коллект Центр» кошти в сумі 100000 грн. з призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору №07-06/2024 від 07.06.2024 (а.с. 37 зворот-39, 40, 41, 42). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 3591,90 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 836,64 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial