Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

03 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 119 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , та відновити межі земельної ділянки площею 119 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у користуванні позивача. Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку, літ. «Н»: 4-1 тамбур, площею 2,8 кв.м; 4-2 коридор, площею 4,1 кв.м; 4-3 кухня, площею 10,6 кв.м; 4- 4 коридор, площею 6,5 кв.м; 4-5 санвузол, площею 4,4 кв.м; 4-6 житлова, площею 17,9 кв.м; 4-7 житлова, площею 15,4 кв.м; 4-8 житлова, площею 14,8 кв.м; 4-9 житлова, площею 10,3 кв.м, І коридор, площею 2,2 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м, загальною площею 89,0 кв.м; № 1, 2 огорожа та розташоване на земельній ділянці площею 119 кв.м. На підставі рішення Одеської міської ради № 4820-VI від 25.06.2014 року отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідачці [PERSON] на праві власності належить 10/25 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] \~на праві\~власності належить\~3/10\~та 11/50\~частин домоволодіння\~за адресою:\~ [ADDRESS] . У користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 119 кв.м, в користуванні відповідачок - земельна ділянка площею 805 кв.м. У 2021 році [PERSON] та [PERSON] переставили межу земельної ділянки шляхом встановлення паркану на частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, самовільно зайнявши її. 03 лютого 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 30 травня 2023 року у справі призначено судову земельно-технічну еспертизу, а провадження зупинено. 09 лютого 2024 р. після отримання висновку судової експертизи провадження у справі поновлено. 21 березня 2024 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Багно В.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на висновок експертизи та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна , якими підтверджено порушення прав позивача. Представниця відповідачок\~ адвокат Гусельщикова М.А. позовні вимоги не визнала, вказавши на те, що права на земельну ділянку не оформлювалися сторонами, порядок користування не визначався, тому вимоги є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року у справі № 2-2238/10 затверджено мирову угоду між співвласниками домоволодіння та за [PERSON] визнано право власності на 2/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Одеська міська рада своїм рішенням № 4820-VI від 25 червня 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надала [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року, Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ОДІ 8212117489, виданої 12 липня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області, висновка щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна № 765/09-13 ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» від 25 вересня 2013 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 1536945851101 від 17 квітня 2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба М.П. (з відкриттям розділу), індексний номер: 40760148 від 23 квітня 2018 року, що підтверджується відповідним Витягом № 121580774 від 23 квітня 2018 року. Вказане домоволодіння під [ADDRESS] складається із житлового будинку літ. «Н»: 4-1 тамбуру площею 2,8 кв.м; 4-2 коридору площею 4,1 кв.м; 4-3 кухні площею 10,6 кв.м; 4- 4 коридору площею 6,5 кв.м; 4-5 санвузла площею 4,4 кв.м; 4-6 житлової площею 17,9 кв.м; 4-7 житловаої площею 15,4 кв.м; 4-8 житлової площею 14,8 кв.м; 4-9 житловою площею 10,3 кв.м, І коридору площею 2,2 кв.м, всього житловою площею 58,4 кв.м, загальною площею 89,0 кв.м; № 1, 2 огорожа та розташоване на земельній ділянці площею 119 кв.м. Відповідачці [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 12/25 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 серпня 2005 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , виданого Державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2442. Право власності [PERSON] зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН», номер запису 40053 в книзі 249-66, реєстраційний номер майна 10957339. Відповідачці [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 3/10 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2010 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , виданого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1385. Також [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 11/50 частин вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2011 року після смерті [PERSON] , виданого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1544. Право приватної спільної часткової власності на частину вказаного домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в КП «Одеське МБТІ та РОН», номер запису 40053 в книзі 249-67, реєстраційний номер 10957339. У користуванні відповідачок [PERSON] та [PERSON] перебуває житловий будинок літ «А»: 1-1 коридор 7,9 кв. м, 1-2 - житлова 12,6 кв. м, 1-3 - житлова 15,0 кв. м, загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 27,6 кв. м, житловий будинок літ. «Б»: 2-1 санвузол 8,9 кв. м, 2-2 - коридор 5,9 кв.м, 2-3 - кухня 14,9 кв. м, 2-4 - житлова 11,8 кв. м, 2-5 - житлова 17,1 кв. м, 2-6 - житлова 11,1 кв. м, 2-7 - коридор 5,0 кв. м, 2-8 - коридор 9,1 кв. м, 2-11 - коридор 1,9 кв. м, 2-12 - коридор 7,0 кв. м, 2-13 - кухня 22,2 кв. м, 2-14 - житлова 14,6 кв. м, 2-15 - житлова 18.0 кв. м, 2-16 - житлова 15,6 кв. м, 2-17 - санвузол 6,2 кв. м, загальною площею 169,3 кв. м, житловою площею 88,2 кв. м, житловий будинок літ. «Д»: 3-1 - коридор 6,8 кв. м, 3-2 - котельня 4,7 кв. м, 3-3 - житлова 12,2 кв. м, 3-4 - житлова 15,7 кв. м, 3-5 кухня 9,4 кв. м, загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 27,9 кв. м, літня кухня літ. «Г», сарай літ. «З», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Ж», № 1, 2, 3, 4, 6, 7 - огорожа, І - мостіння, що розташовані на земельній ділянці 805 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Належні сторонам домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] знаходяться на земельній ділянці площею 924 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується матеріалами інвентеризаційної справи сформованої КП "БТІ та РОН" ОМР починаючи з 1981 року. При цьому, суд звертає увагу, що вказана інвентаризаційна справа не містить відомостей про прийняте рішення органом місцевого самоврядування щодо площі земельної ділянки за адресою домоволодіння. За висновком експерта № 23-3329 судової земельно-технічної експертизи встановлено, що у позивача [PERSON] у користуванні знаходиться земельна ділянка площею 98 кв.м., в користуванні відповідачок - земельна ділянка площею 805 кв.м, зокрема у [PERSON] 385 кв.м, у [PERSON] 417 кв.м. Фактичні межі земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] не відповідають даним правовстановлюючих документів (висновок №765/09-13 від 25.09.2013 року щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна), а саме фактична площа земельної ділянки гр. [PERSON] зменшена на 21 кв.м. Відновлення меж земельної ділянки [PERSON] , що розташована по [ADDRESS] відповідно до висновку № 765/09-13 від 25 вересня 2013 року щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна можливо. При визначенні можливості відновлення меж ділянки експерт виходив із площі ділянки згідно з висновком, конфігурації меж відносно існуючої забудови. Для відновлення меж земельної ділянки [PERSON] необхідно перенести суміжну межу із земельною ділянкою [PERSON] відповідно до розмірів вказаних у додатку В «Суміщена схема з вказанням фактичних меж земельних ділянок [ADDRESS] , [ADDRESS] та меж ділянки [ADDRESS] згідно з висновком № 765/09-13 від 25 вересня 2013 року. В судовому засіданні судовий експерт за клопотанням представниці відповідачок надав додаткові пояснення щодо складеного висновку та повідомив, що розрахунки площ здійснвалися виходом на місце, з урахуванням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна. Невідповідність площ відображена в додатку до висновку. Частиною 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно з нормами ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Як судом встановлено, земельна ділянка знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння, порядок її користування не визначався, у зв`язку з чим наданий позивачем висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складений 25 вересня 2013 року ТОВ "Нове бюро технічної інвентаризації", не може бути врахований судом як належний доказ підтверджуючий право користування у позивача саме 119 кв.м.. Враховуючи те, що висновок експерта грунтується на вказаному висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, суд дійшов висновку, що твердження позивача про порушення відповідачами його прав є передчасним. Незгода відповідачів з заявленими вимогами та їх позиція вказують на наявність спору між сторонами щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння. \~ \~ \~ \~Отже, необхідно зазначити, що лише за умови встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками , можна було б встановити порушення прав позивача. Крім того, суд звертає увагу на те, що розмір площі земельної ділянки -119 кв.м виник після збільшення позивачем площі його частини в домоволодінні, після затвердження мирової угоди між сторонами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року за заявою позивача суд вжив захід забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] та [PERSON] проводити будівельні, землевпорядні та будь-які інші роботи на земельних ділянках за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Враховуючи встановлені обставини та норми які регулюють виниклі правовідносини, суд дійшов висновку, що доводи позивача про порушення його права на користування земельною ділянкою площею 119 кв.м не знайшло свого підтвердження, тому вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 9 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову [PERSON] у зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed