Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021 в розмірі 54 672 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 21.05.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 398727502 від 21.05.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 25 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути такий, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого, з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, та витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25.08.2021, ТОВ «Таліон Плюс» 25.08.2021 набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 39872502 на загальну суму заборгованості 51 025,50 грн. Надалі, 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого, а також з урахуванням додаткових угод № 2 від 03.08.2021 (додаток № 18), № 3 від 30.12.2022 (додаток № 19), та витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача на суму заборгованості 54 672 грн. 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021 на суму заборгованості 54 672 грн., з яких: 25 500 грн. - заборгованість за кредитом, 29 172 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 54 672 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Окрім стягнення з відповідача означеної заборгованості, представник позивача просив вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. та судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 08.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, що надійшла за підсудністю згідно з ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2024 та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ ФК «Ейс» в судове засідання не з`явився. Водночас у позовній заяві представник позивача Татаренко А.І. просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до вимог статей 280 - 283 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, 21.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальником) укладено договір № 398727502 у формі електронного документа (а.с. 59-65), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 25 500 грн. строком на 126 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункти 1.1, 1.2). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 237,25% річних, що становить 0,65 % від суми кредиту за час користування; процента ставка, яка застосовується при невиконані зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 474,50 % (пункти 1.4, 1.5 договору). Відповідно до п. 4.2 означеного договору сторони погодили, що у всіх взаємовідносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Так, договір № 398727502 від 21.05.2021 разом із додатками до такого, підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом 21.05.2021 одноразовим ідентифікатором MNV2A84X. Окрім цього, як вбачається із заявки про отримання грошових коштів від 21.05.2021, [PERSON] повідомив кредитодавцю реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажав отримати кредит, - [NUMBER], та електронну адресу - «[INFO]», куди останньому, за узгодженням сторонами договору, надіслано повідомлення про успішне підписання кредитного договору із вкладеним в нього примірником електронного договору (а.с. 81). Як доказ перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів відповідачу, позивач до позовної заяви долучив копію платіжного доручення від 21.05.2021 на суму 25 500 грн. (а.с. 94), а також копію довідки №07/2024 Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» від 12.07.2024, з якої встановлено, що 21.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через систему платежів LiqPay перерахувало кошти у розмірі 25 500 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , ID платежу - 1654299407 (а.с. 96-98). Окрім цього, додатковою угодою до договору № 398727502 від 21.05.2021, укладеною між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 02.06.2021, за згодою сторін у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі його звернення, продовжено загальний строк, на який надано кредит за договором, та строк оплати наступного чергового платежу на 20 днів (а.с. 66). Як видно з розрахунку з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станомна 25.08.2021 заборгованість за кредитним договором №398727502 від 21.05.2021, з врахуванням сплачених відповідачем сум на часткове погашення заборгованості, склала 51 025,50 грн. (а.с. 18-20). Також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 127-137), відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019 (а.с. 111), № 26 від 31.12.2020 (а.с. 117-126), № 27 від 31.12.2021 (а.с. 112), та витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25.08.2021 (а.с. 22-24), ТОВ «Таліон Плюс» 25.08.2021 набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 398727502 на загальну суму заборгованості 51 025,50 грн. При цьому, ТОВ «Таліон Плюс» в межах строку користування кредитом, нараховано проценти за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору № 398727502 (а.с. 21). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 138-146), відповідно до умов якого, відповідно до якого, а також з урахуванням додаткових угод № 2 від 03.08.2021 (а.с. 33), № 3 від 30.12.2022 (а.с. 28), та витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 (а.с. 25-27), 30.05.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 398727502 на суму заборгованості 54 672 грн. 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24 (а.с. 36-45), відповідно до якого та додатків № 1 (витягу з реєстру боржників, а.с. 29-31), № 2 (акту прийому передачі реєстру боржників а.с. 32), ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021 на суму заборгованості 54 672 грн. При цьому, з`ясовано, що жодних нарахувань за означеним кредитним договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З досліджених судом доказів встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки такий договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. Щодо переходу права вимоги до боржника від первісного кредитора до позивача суд відзначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд констатує, що до ТОВ «ФК «Ейс» відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс»договору факторингу № 17/07/24, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021, заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2024 становить 54 672 грн., з яких: 25 500 грн. - заборгованість за кредитом, 29 172 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 95). Вказана заборгованість відповідачем не погашена та в порядку, встановленому процесуальним законом, не спростована. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін; ч. 1 ст. 530 ЦК України). Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, останній не надав, а позивач отримав право вимоги за таким кредитним договором, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 398727502 від 21.05.2021 в сумі 54 672 грн., з яких: 25 500 грн. - заборгованість за кредитом, 29 172 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке. Судові витрати згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 цієї статті). Положеннями частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами ч. 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України). За змістом додаткової постанови Верхового Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved