Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] (Черкаський район с. Леськи, вул. Пушкіна, 23) звернулась до суду з позовом до\~товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ»\~ ( м. Черкаси, вул. М.Залізняка, 142) про стягнення безпідставно утриманих коштів. Позов мотивовано тим, що 07.09.2021 року суддею Черкаського районного суду Черкаської області у справі № 707/1902/21 стягнуто на користь відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 23060,93 грн, судові витрати в сумі 227 грн. та видано відповідний судовий наказ. Примусове стягнення з позивача заборгованості за спожитий природний газ здійснювалося виконавчою службою. 15.06.2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу ДВС Ястремською О.В. на підставі заяви ТОВ «Черкасигаз збут» від 07.04.2022 була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Черкаського районного суду. Постановою про арешт коштів боржника від 15.06.2022 головний державний виконавець [PERSON] наклала арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках у банківських установах у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 08.08.2023 року АТ КБ «Приватбанк» списав з карткового рахунку позивача на користь Черкаського районного відділу ДВС 21023,84 грн для погашення заборгованості. 17.08.2023 АТ КБ «Приватбанк» з цією ж метою в черговий раз списав з рахунку позивача грошові кошти в сумі 3403,97 грн на користь Черкаського районного відділу ДВС. Постановою від 12.09.2023 державний виконавець Фесенко Ю.М., у зв`язку з повним виконанням судового наказу щодо примусового стягнення заборгованості за спожитий природний газ, виконавче провадження закінчив та припинив чинність арешту майна позивачки. 27.05.2023 в погашення існуючої заборгованості за спожитий природний газ та з метою оплати послуг з розподілу газу на підставі наданих відповідачем платіжних повідомлень, вона за власною ініціативою здійснила два платежі на рахунок відповідача відповідно на суму 8010 грн та на суму 687,30 грн. Таким чином, відповідачем, крім перерахованих йому виконавчою службою коштів, якими була погашена заборгованість позивача за спожитий газ, додатково отримано безпосередньо від позивача грошові кошти в сумі 8697,30 грн. Ці кошти є переплатою, а правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, кондиційними. 23.08.2023 року позивач пред`явила претензію відповідно, відповідно до якої, вимагав від відповідача негайно повернути на рахунок позивача безпідставно отримані кошти. У відповідь на претензію від 25.09.2023 за вих. № К-509/5 відповідач визнав претензію частково на суму 7721,71 грн і запропонував позивачу подати заяву на повернення цих коштів з необхідними документами. 10.10.2023 року така заява була надіслана, але до цього часу вона залишається без реагування та задоволення. Просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 8697,30 грн, проценти за користування коштами в сумі 238,76 грн, інфляційні втрати у зв`язку з невиконанням зобов`язання з повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 599,24 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.08.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 23.10.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача в якій відповідач зазначає, що по особовому рахунку позивача впродовж 2023 року зараховано кошти : 30.05.2023 року в розмірі 8\~000 грн; 11.08.2023 року в розмірі 18\~418,64 грн; 19.08.2023 року 3094,92 грн; 13.09.2023 року в розмірі 1\~269,08 грн. Всього на загальну суму 30\~782,64 грн. Переплата становить 7\~721,71 грн. Кошти в сумі 677,30 грн від позивача не надходили. Зазначені реквізити в наданому фіскальному чеку не належать відповідачу. Строк повернення коштів переплати пов`язаний з моментом пред`явлення вимоги. Докази отримання відповідачем вимоги про повернення коштів, позивачем не надано. Просили в позові позивачу відмовити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.09.2021 року суддею Черкаського районного суду Черкаської області Морозовим В.В. у справі № 707/1902/21 з [PERSON] стягнуто на користь відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 23060,93 грн та судові витрати в сумі 227 грн. та видано відповідний судовий наказ. Примусове стягнення з позивача заборгованості за спожитий природний газ здійснювалося виконавчою службою. 15.06.2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ястремською О.В. на підставі заяви ТОВ «Черкасигаз збут» від 07.04.2022 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Черкаського районного суду у справі № 707/1902/21 від 01.02.2022 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Черкасигаз Збут» 23060,93 грн та 227 грн сплаченого судового збору. Постановою про арешт коштів боржника від 15.06.2022 головний державний виконавець [PERSON] наклала арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] у банківських установах у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. На виконання даної постанови, 08.08.2023 року АТ КБ «Приватбанк» списав з карткового рахунку позивача на користь Черкаського районного відділу ДВС 21023,84 грн для погашення заборгованості. 17.08.2023 АТ КБ «Приватбанк» з цією ж метою в черговий раз списав з рахунку позивача грошові кошти в сумі 3403,97 грн на користь Черкаського районного відділу ДВС. Постановою від 12.09.2023 державний виконавець Фесенко Ю.М., у зв`язку з повним виконанням судового наказу щодо примусового стягнення заборгованості за спожитий природний газ, виконавче провадження закінчив та припинив чинність арешту майна позивачки. Судом встановлено, що 27.05.2023, в погашення існуючої заборгованості за спожитий природний газ та з метою оплати послуг з розподілу газу на підставі наданих відповідачем платіжних повідомлень, позивач за власною ініціативою здійснила на рахунок відповідача 8010 грн. Таким чином, відповідачем, крім перерахованих йому виконавчою службою коштів, якими була погашена заборгованість позивача за спожитий газ, додатково отримано безпосередньо від позивача грошові кошти в сумі 8010 грн. 23.08.2023 року позивач направила відповідачу претензію відповідно до якої, вимагала від відповідача негайно повернути на рахунок позивача безпідставно отримані кошти. У відповідь на претензію від 25.09.2023, за вих. № К-509/5, відповідач визнав претензію частково на суму 7721,71 грн і запропонував позивачу подати заяву на повернення цих коштів з необхідними документами. 10.10.2023 року позивачем була надіслана заява щодо повернення їй коштів, що підтверджується наданою позивачкою, вкладеним описом цінного листа на адресу ТОВ «Черкасигаз збут» 13.10.2023 року. Тому посилання відповідача на той факт, що позивачем не направлена така заява, спростовується наданими позивачем до суду доказами. До теперішнього часу дана заява залишилась без реагування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відносини між постачальником та споживачами природного газу регулюються Правила постачання природного газу. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Статтею 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. ТОВ «Черкасигаз Збут» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, відповідно до постанови НКРЕКП №838 від 29.06.2017 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем отримано від позивача переплату в сумі 8010 грн за спожитий газ. Згідно ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 8010 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 677,30 грн, дані вимоги не знайшли свого підтвердження. Як вбачається із наданих суду копій чеків, зазначені реквізити в наданому фіскальному чеку не належать відповідачу ( код ЄДРПОУ зазначено 03361402, код ЄДРПОУ відповідача 39672471). Інших доказів позивачем не надано. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошового зобов`язання незалежно від підстав їх виникнення у тому числі й позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст.1212 ЦК України. Тому, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, нараховуються 3% річних та інфляційних нарахувань, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі № 910/3831/22. При розрахунку суми інфляційних та трьох відсотків річних, суд вважає, період користування коштами визначити з 12.09.2023 року дня закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням судового наказу до дня пред`явлення позову 334 дні. Таким чином, інфляційні втрати та три відсотки річних становить 219,89 грн та 551,89 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи докази в сукупності та враховуючи те, що по особовому рахунку позивача існує переплата в сумі 8010 грн, тому сплачені позивачем кошти в розмірі підлягають до стягнення з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, згідно ст. 526, 625, 1212, 1214 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial