Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що перебуває з відповідачем в шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2002 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що був зроблений актовий запис №25, від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Зазначила, що сімейне життя не склалося, кожен з подружжя має різні погляди на життя, вважає, що сім`я розпалася, сімейні стосунки фактично припинені. В судове засідання позивач не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо винесення заочного рішення заперечень не подавала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином, причин неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2002 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що був зроблений актовий запис №25, від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved