Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість у розмірі 64442,87 грн., стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3028,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] . У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділена правом грошової вимоги до Відповідача. ТОВ «АВЕНТУС» (первісний кредитор) свої зобов`язання за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.04.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 64442,87 грн., з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 грн.; -заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 44090,00 грн.; -заборгованість по пеням і штрафам - 0,00 грн.; -нараховані 3% річних - 32,87 грн.; -інфляційні втрати - 320,00 грн. Ухвалою суду від 15 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18 червня 2024 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] . Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС» (первісний кредитор) свої зобов`язання за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.04.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 64442,87 грн., з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 грн.; -заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 44090,00 грн.; -заборгованість по пеням і штрафам - 0,00 грн.; -нараховані 3% річних - 32,87 грн.; -інфляційні втрати - 320,00 грн. У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділена правом грошової вимоги до Відповідача. Згідно ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання, які взяли сторони на себе при укладанні договору, повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання споживчого кредиту № 4453963 від 12.07.2021 р. передТовариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС» у [PERSON] , станом на 08 квітня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 64442,87 грн. яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 20000,00 грн.; заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги - 44090,00 грн.; заборгованості по пеням і штрафам - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 32,87 грн.; інфляційні втрати - 320,00 грн. Позивач зазначає, що станом на день подачі позовної заяви Відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за Договором про надання банківських послуг договором, чим порушує законні права Позивача. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються копією договору про надання споживчого кредиту №4453963 від 12.07.2021 р. з додатками; доказів про перерахування коштів відповідачу; копією розрахунків заборгованості за договором на дату відступлення права вимоги; розрахунком заборгованості від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; розрахунком заборгованості за договором станом на день підготовки позову, копією договору факторингу №04-02-01/2022 від 04.02.2022 р., копією платіжного доручення до договору факторингу№04-02-01/2022; копією реєстру боржників до договору факторингу №04-02-01/2022; витягом з реєстру боржників до договору факторингу №04-02-01/2022; копією договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 р.; копія додатку № 3 до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 р.; копією рішення №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер Інвестмент» від 17.08.2021 р. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, від 12 січня 2022 року у справі № 918/548/21). Європейський суд з прав людини зазначає, що присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п.269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судових витрат, що понесені на правничу допомогу. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому, зважаючи на те, що дана цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, а отже є справою незначної складності, обсяг наявних у ній матеріалів є не великим, підготовка документів у даній справі не потребувала значного часу та великого обсягу аналітичної роботи, У справі, з особистою участю представника позивача, не відбулось судових засідань, а тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved