Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); Внести зміни до актового запису № 102 від 26 січня 2024 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ( РНОКПП [NUMBER] ), громадянина України; Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №102 від 26 січня 2024 року про народження [PERSON] , [INFO] в графі "Батьки", вказати " Батько"- [PERSON] ", [INFO] , громадянин України; Стягнути із [PERSON] , [INFO] ( РНОКПП [NUMBER] ) на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з лютого 2020 року вона проживала разом з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі, що належала матері відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці квітня 2023 року вона завагітніла та повідомила про це відповідача, однак останній негативно сприйняв цю новину, та сказав, що походження дитини від нього визнає виключно після народження дитини та проведення з його ініціативи ДНК тесту. У зв`язку із такою позицією відповідача, стосунки остаточно було припинено, та вона прийняла рішення проживати окремо. 16.01.2024 вона народила дитину та повідомила про це відповідача у електронному застосунку «Viber», надіславши фото доньки з пологового будинку, на що відповідач відреагував формально, її та дитину з пологового будинку не забирав. 26 січня 2024 року вона зателефонувала відповідачу та запитала останнього про його можливість прибути до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для проведення державної реєстрації народження їх дитини за спільною заявою батьків, так як вони з відповідачем не перебували в шлюбі. [PERSON] категорично відмовився та повідомив, що дитину визнає виключно після проведення ДНК тесту, який він замовить згодом у приватному порядку. Таким чином, вона вона змушена була зареєструвати дитину у встановлений законодавством строк на своє прізвище відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України. В подальшому, з ініціативи відповідача, медико-генетичним центром «Мама Папа» було проведено аналіз ДНК на батьківство, відповідно до якого аналіз STR-локусів ДНК [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначають ймовірність його біологічного батьківства по відношенню до дитини з ймовірністю 99,9998%, комбінований індекс батьківства (СРІ):435 777. Тобто, ймовірність його батьківства по відношенню до дитини у 435 777 раз вища, ніж у випадкового чоловіка загальної популяції. Після отримання результатів аналізу ДНК, відповідач у телефонному режимі зв`язався з нею та сказав, що він дійсно є біологічним батьком народженої нею дитини, проте відмовляється звертатися до органів реєстрації актів цивільного стану та вносити зміни до актового запису у свідоцтво про народження дитини і в графу «Батько» надавати власні персональні дані не буде, не бажає надавати дитині жодної допомоги та утримувати її. З метою захисту своїх прав та прав дитини вона звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, в порядку статті 178 ЦПК України, подав відзив на позову заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти проведення судово-медичної генетичної експертизи, на вирішення якої ставиться питання про те чи являється він біологічним батьком дитини [PERSON] та, у випадку встановлення факту батьківства, не заперечує проти визнання його батьком дитини [PERSON] та внесення змін до актового запису № 102 від 26.01.2024. Разом з тим, просив суд врахувати, що на його утриманні перебуває також малолітня донька [PERSON] , на яку він вже сплачує аліменти у розмірі частини від усіх видів його доходу заробітку, а тому стягнення з нього аліментів, у випадку визнання батьківства, також у розмірі частини становитиме в загальному частину його доходів (заробітку), що суперечить нормам Сімейного кодексу. З огляду на викладене, відповідач не заперечує проти стягнення з нього 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про призначення у справі судово-медичної генетичної експертизи. 16.04.2024 ухвалою суду провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням судової експертизи. 05.09.2024 провадження у справі відновлено у зв`язку з на надходженням до суду висновку експерта. Представник позивача - адвокат Сененко К.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині встановлення батьківства. В частині стягнення аліментів позовні вимоги визнав в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно із ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що складено актовий запис № 102. В графі батьки значаться - батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управіління юстиції у Черкаській області № 00043305215 від 26.01.2024, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial