Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У серпні\~2024\~року до\~Автозаводського районного\~суду міста\~Кременчука Полтавської\~області звернулося\~ТОВ «Споживчий\~центр» із\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позову позивач посилався на те, що 05.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладенний договір кредиту № R01.00501.0060043512, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 8829,16 грн із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,12 % річних від залишкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти відповідно до умов договору. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість в розмірі 17379,75 грн, з яких 8062,589 грн - заборгованість за основним боргом, 9317,17 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. У ході укладення договорів факторингу, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а відтак позивач просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № R01.00501.0060043512 від 05.12.2019 на загальну суму 17379,75 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 22.08.2024 відкрите спрощене провадження по справі. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Профіт\~Капітал»не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила та не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.12.2024 постановлено провести заочний розгляд справи. У матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне. 05.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений договір кредиту № R01.00501.0060043512, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 8829,16 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,12 % річних від залишкової суми кредиту. При цьому позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно з Графіку щомісячних платежів за кредитним договором («Графік щомісячних платежів»). Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі) на момент укладення договору складає 14396,66 грн. Аналогічну інформацію викладено в паспорті споживчого кредиту. Також факт отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та здійснення погашення по вказаному кредитному договору підтверджується випискою з банківського рахунку від 19.12.2023 за період з 05.12.2019 по 19.12.2023. Згідно довідки - розрахунка, яка є додатком до вимоги, заборгованість відповідача за кредитним договором № R01.00501.0060043512\~від 05.12.2019 станом на 19.12.2023 становить 17379,75 грн, з яких: 8062,58 - основний борг, 9317,17 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі за договором № R01.00501.0060043512 від 05.12.2022, укладеним з відповідачем. 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого право вимоги за вказаними кредитними договорами відступлено позивачу. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, з недотримання якої є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем [PERSON] , про його умови останній обізнаний. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Існування заборгованості перед позивачем підтверджується доданою до позову розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № R01.00501.0060043512 від 05.12.2022 заборгованість у розмірі 17379 грн 75 коп. Щодо стягнення із відповідача судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до частин 1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт\~Капітал»задоволено на підставі частини1 ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн суд зазначає наступне. Частинами 1-3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у томуч числі і витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ст. 134 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, при цьому враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі його гонорар за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 3, 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заявник має\~право на\~компенсацію судових\~та інших\~витрат,\~лише якщо\~буде доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними і\~неминучими,\~а їхній\~розмір обґрунтованим (рішення\~Європейського Суду\~з прав\~людини «East/West\~Alliance\~Limited\~v.\~Ukraine» від 23.01.2014 № 19336/04). Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи зокрема на конкретні обставини справи. Постановою Об`єднаної\~Палати Верховного\~Суду від\~02.02.2024\~по cправі\~№ 910/9714/22,\~Суд дійшов\~висновку про\~можливість зменшення\~судових витрат\~на правничу\~допомогу з\~урахуванням наступного.\~Виходячи зі\~змісту положень\~статті 126\~ГПК України\~обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами,\~що узгоджується\~із принципом змагальності сторін. Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Разом з тим,\~як зазначив Суд\~у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії,

Outcome: approved