Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини із твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частки заробітку (доходу). Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що на підставі судового наказу Іваничівського районного суду Волинської області від 13 червня 2018 року з відповідача на утримання спільної із позивачем дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є недостатнім для задоволення базових потреб дитини, адже син росте, розвивається, тому зростає потреба в у більших витратах для забезпечення нормальних умов життя. Нині позивачу відомо, що відповідач проходить військову службу в ЗСУ, де отримує матеріальне забезпечення, а тому його матеріальне становище від дня ухвалення рішення про стягнення аліментів значно покращилося. У зв`язку із цим вважає наявними підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 листопада 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення з причин відсутності адресата за зареєстрованою адресою, ухвалою від 07 лютого 2024 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Білецька І.М. надіслала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в дане судове засідання також не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи документи. Інших заяв, клопотань щодо розгляду справи не подав. Крім цього, в судовому засіданні 16.09.2024 року [PERSON] вказав, що фінансово утримує бабу та матір, а також сплачує аліменти на іншу дитину, а тому розмір аліментів зазначений у позові є для нього надто великим. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом Іваничівського районного суду Волинської області від 13 червня 2018 року з відповідача в користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іваничівського районного суду від 19.08.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради від 17.02.2021 року встановлено, що місце проживання малолітнього [PERSON] визначено із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №267 від 22.02.2021 року стверджено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] проходять військову службу з 13.04.2022 року у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі 372/2393/17. У цій справі як на підставу збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення представник позивача покликається на дві підстави: 1) погіршення матеріального становища позивача з огляду на те, що дитина росте та розвивається, а тому потребує більших витрат на своє утримання, відповідно, позивач нині несе більші витрати; 2) покращення матеріального стану відповідача як платника аліментів. В оцінці доказів та фактичних обставин справи суд враховує обставини, які існували на момент видачі 13 червня 2018 року судового наказу про стягнення з відповідача аліментів і враховувались при видачі цього наказу, та обставини, які нині існують, а саме, змінилися. Так, на момент видачі судом судового наказу від 13 червня 2018 року сину сторін не виповнилось одного місяця. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 1559 гривень, відповідно, передбачений ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину складав 779,50 гривень. Відомості про працевлаштований відсутні. На даний час сину сторін Рувиму виповнилося повних шість років. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривні. Передбачений ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину нині складає 1598,00 гривень (50% від 3196). Отже, з огляду визначений судовим наказом розмір аліментів та положення ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», на даний час з відповідача на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у мінімальному гарантованому розмірі в сумі 1598,00 гривень. Та обставина, що син сторін підріс і в силу свого віку потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, є очевидним природним процесом, тому заперечуватися не може. На даний час відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмір, оскільки проходить військову службу і отримує щомісячний дохід з усіх видів грошового забезпечення військовослужбовцями. Надаючи оцінку вищенаведеним фактам і обставинам, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, та вважає наявними підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів у відповідності до положень ст.192 СК України шляхом зміни способу стягнення із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, оскільки його матеріальне становище вочевидь покращилось, що підтверджено належними і допустимими доказами, а його спільна із позивачем дитина потребує більших витрат на своє утримання, а ніж ті, що нині вона отримує від відповідача як батька через органи виконавчої служби. Із доданих відповідачем до позову копій документів встановлено, що на утриманні він має ще одну неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти згідно із судовим наказом Нововолинського міського суду від 09.07.2018; утримує матір, яка має групу інвалідності, а також бабу, похилого віку з когнітивними розладами, що підтверджується копіями виписки з постанови ЛКК, довідки до актв МСЕК, копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, враховуючи, що розмір аліментів обраховується виключно із грошового забезпечення відповідача, а також враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, на достатньому рівні забезпечить ви-конання відповідачем батьківського обов`язку, узгоджується з положеннями ч.5 ст.183 СК України щодо розміру аліментних зобов`язань на одну дитину, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності і водночас не порушуватиме прав відповідача. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову. Щодо судових витрат, то суд зазначає наступне. [PERSON] згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до норм ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом, судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. За заявою представника позивачки, розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити протягом п`яти днів після отримання позивачем ухваленого рішення суду.

Outcome: partial