Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

02.02.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування позову зазначила, що 29.12.2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] , 06.09.2022 року шлюб за рішенням суду був розірваний. До розірвання шлюбу [PERSON] вступила у стосунки із [PERSON] , вони почали проживати разом та вести спільне господарство. [INFO] позивач народила дитину, батьком якої є саме [PERSON] . Відповідно до ст. 122 СК України батьком дитини записаний відповідач [PERSON] , який до 06.09.2022 року перебував у шлюбі з матір`ю дитини, 06.09.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, проте з часу розірвання шлюбу не минув термін, передбачений законодавством, тому батьком дитини був записаний саме [PERSON] . На підставі вказаного, позивач змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Просить суд: визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилась у м. Запоріжжі, Запорізької області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 601 від 24.10.2023 року; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № 601 від 24.10.2023 року, складеного Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виключивши відомості про батька [PERSON] та додати відомості про батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, одночасно змінивши по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] » та прізвище з « [PERSON] » на « [INFO] ». Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу розподілено та передано в провадження судді Дмитрієвій М.М. 06.02.2024 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано час для усунення виявлених недоліків. 19.02.2024 року позивач [PERSON] усунула недоліки шляхом надання суду уточненої позовної заяви. 18.03.2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя Гріпас Н.В. № 54-к від 26.06.2024 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», у зв`язку з припиненням 25.06.2024 року здійснення правосуддя суддею Дмитрієвою М.М., 26.06.2024 року проведене повторне автоматизоване визначення судді по даній цивільній справі. В автоматизованому порядку головуючим суддею по цивільній справі № 333/1031/24 визначена суддя Кулик В.Б. 26.06.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. Відповідач суду відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 17.09.2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Ігнатову Є.Є., який надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити, так як він є біологічним батьком дитини. Представник третьої особи - Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 24.10.2023 року Комунарський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 601, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Матір`ю зазначена « [PERSON] », батьком вказаний « [PERSON] » (а.с. 9). Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набуло законної сили 06.10.2022 року (справа № 195/1285/22). Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК від 02.05.2024 року встановлена наявність біологічного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості (батьківства) складає 99,9999% (а.с.43). Дані обставини визнаються відповідачем [PERSON] та доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 16.05.2018 року в справі № 61-6030св18. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, від 07.05.2009 року). За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Доказом батьківства можуть бути різні обставини (відомості) насамперед висновок судово-генетичної експертизи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила), встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення, зміни чи включення до актового запису про народження дитини відомостей про батька. ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22.03.2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»), та від 22.03.2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany»)). Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Як записано у ст. 122 СК України, права та обов`язки батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього. Встановлення саме цієї обставини спонукало позивача звернутися до суду з приводу встановлення батьківства, тобто оспорюючи батьківство відповідача. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідачів, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, як батька, оскільки позивач доклала усіх можливих зусиль для доведення походження доньки від [PERSON] . Доказів спростування доводів позивача, щодо визнання батьківства [PERSON] стосовно дитини, суду не надано. При цьому, суд враховує, що спірні правовідносини зачіпають права та інтереси малолітньої дитини, стосуються досить делікатної сфери суспільних відносин й пов`язані із особистим та сімейним життям сторін. Встановлення батьківства належним чином гарантує інтереси дитини, щодо встановлення її походження. Право дитини на отримання важливої інформації стосовно свого походження захищається положеннями Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Таке право за жодних обставин не може бути обмежене, як і право позивача, доводити своє батьківство стосовно дитини, у передбачений законодавством спосіб. Статтею 134 СК України передбачено внесення змін до актового запису про народження на підставі рішення суду у разі визнання батьківства. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем [PERSON] , і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, так як в ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved