Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та договором позики на загальну суму 29523,09 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (далі за текстом - ТОВ «КУ «ЄКГ») та [PERSON] було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, згідно з умовами якого ТОВ «КУ «ЄКГ» надало строком на 26 днів, тобто до 07 березня 2021 року, фінансовий кредит у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався повернути кредит та за користування кредитом сплатити 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором. Також, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» (далі за текстом - ТОВ «МАНІФОЮ») та [PERSON] було укладено договір позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало строком на 27 днів, тобто до 25 квітня 2021 року, кредит у сумі 3300,00 грн. на умовах повернення, платності та строковості, а [PERSON] отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався повернути кредит та за користування кредитом сплатити 726,35 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,99 % за кожен день користування позикою в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором. ТОВ «КУ «ЄКГ», ТОВ «МАНІФОЮ» виконали умови вказаних договорів у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену вказаними договорами суму грошових коштів, однак [PERSON] не здійснив повернення кредитних коштів, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «КУ «ЄКГ» на загальну суму 19500,00 грн. та перед ТОВ «МАНІФОЮ» на загальну суму 10023,09 грн. Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ») та ТОВ «КУ «ЄКГ» укладено Договір факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року на суму заборгованості в розмірі 19500,00 грн. Також, між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено Договір факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року на суму заборгованості в розмірі 10023,09 грн. Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Короткий зміст відзиву на позов До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період строку дії договору, оскільки позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦПК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи, за договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. на строк до 07 березня 2021 року, то розмір процентів складає у сумі 3250,00 грн. та за договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року відповідач отримав кредит у сумі 3300,00 грн. на строк до 25 квітня 2021 року, то розмір процентів складає у сумі 1773,09 грн., внаслідок чого вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Короткий зміст відповіді на відзив До суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представниця позивача вважає відзив представника відповідача безпідставним, необґрунтованим, посилаючись на те, що сторони узгодили розмір кредиту та позики, грошову одиницю, в якій їх надано, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Розрахунки заборгованості по вказаним договорам складені відповідно до умов договорів, укладених між ТОВ «КУ «ЄКГ», ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , який жодних заперечень з приводу того, що він не погодився з умовами та правилами надання кредиту та позики під час укладення та підписання договорів чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачем висловлено не було. Сповіщення сторін та заяви, клопотання у справі Представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, але до суду від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви, клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Позиція суду Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Між ТОВ «КУ «ЄКГ» (а. с. 16, 17, 18, 19) та [PERSON] (а. с. ==), відповідачем у справі, укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року (далі за текстом - Договір) відповідно до умов якого ТОВ «КУ «ЄКГ» надало, а [PERSON] , відповідач у справі, отримав фінансовий кредит у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (а. с. 7-9). Відповідно до пунктів 1.2., 1.4. Договору кредит надався відповідачу строком на 26 днів, тобто до 07 березня 2021 року у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної відповідачем. Відповідно до пунктів 1.3., 2.3., 3.4.2. Договору [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався сплатити за користування кредитом 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу, а обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснювався за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно з пунктом 4.3. Договору у разі неповернення відповідачем кредиту у строк, зазначений в пункту 1.2. цього Договору, проценти, передбачені в пункті 1.3. вказано Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Договір про надання фінансового кредиту підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 6.1. Договору про надання фінансового кредиту). Згідно з пунктами 2.1.-2.2. Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору; сума кредиту, проценти за користування кредитом складають заборгованість за Договором. Як вбачається з інформаційної довідки № 1038/06 від 27 червня 2023 року, виданої ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішну транзакцію з видачі грошових коштів у сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , який належить [PERSON] , відповідачу у справі, що підтверджується листом АТ «КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240625/64860 від 28 червня 2024 року (а. с. 105, 160). Також, 29 березня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (а. с. 31, 32, 33-34) та [PERSON] , відповідачем у справі, було укладено договір позики № 2008510 року (далі за текстом - Договір позики), згідно умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало у власність [PERSON] , відповідачу у справі, грошові кошти (позику) у сумі 3300,00 грн.на умовах повернення, платності та строковості (а. с. 20-24). Відповідно до пункту 2.6. Договору позики, позика надала відповідачу шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої відповідачем для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті ТОВ «МАНІФОЮ». Згідно з пунктом 2.3.4. Договорупозики строк позики складає 27 днів, тобто до 25 квітня 2021 року. Відповідно до пунктів 2.4.4., 3.1.1, 4.3.2. Договору позики [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути позику та сплатити за користування кредитом 726,35 % річних від суми позики з розрахунку 1,99 % на добу, а проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою до дня повного погашення заборгованості включно. Згідно з пунктами 2.5., 3.2.1., 3.2.2. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Договором позики та складають 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою; протягом перших 3 (трьох) календарних днів після спливу строку позики проценти на прострочену позику не нараховуються. Відповідно до пунктів 8.1., 8.3.1. Договору позики усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для Сторін, та, зокрема, підписуючи Договір, позичальник підтвердив, що має всі права та повноваження, необхідні для підписання Договору позики. Як вбачається з листа № 6148-ВП від 28 лютого 2023 року, виданої ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за дорученням ТОВ «МАНІФОЮ» 29 березня 2021 року було здійснено переказ коштів у сумі 3300,00 грн. картковий рахунок [NUMBER] , який належить [PERSON] , відповідачу у справі, що підтверджується листом АТ «КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240625/64860 від 28 червня 2024 року (а. с. 25, 160). Судом встановлено, що вказані договори були укладеними, кредити були надані позичальнику [PERSON] , відповідачу у справі, виключно за допомогою веб-сайтів кредитодавців, а також сторони вказаних договорів узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В порушення умов Договору про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед ТОВ «КУ «ЄКГ» виникла заборгованість, яка, згідно з розрахунком станом на 09 грудня 2021 року з урахуванням суми заборгованості за основною сумою боргу, заборгованості за відсотками склала загальну суму 19500,00 грн. (а. с. 15, 106-110). В порушення умов Договору позики № 2008510від 29 березня 2021 року [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед ТОВ «МАНІФОЮ» виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 11 серпня 2021 року з урахуванням суми заборгованості за основною сумою боргу, заборгованості за відсотками, та процентами на прострочену позику склала загальну суму 10023,09 грн. (а. с. 30, 131). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень частин 1, 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «КУ «ЄКГ», ТОВ «МАНІФОЮ» прийняв публічні пропозиції (оферти) та підписав договори (здійснив акцепти пропозицій товариств), тобто договори вважаються укладеними у відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що ТОВ «КУ «ЄКГ», ТОВ «МАНІФОЮ» отримали його персональні дані та використали їх у власних цілях. Таким чином, сторони вказаних договорів досягли згоди з усіх істотних їх умов, уклали їх у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, договір позики № 2008510 від 29 березня 2021 року вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Вказаними договорами передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами. [PERSON] , відповідач у справі, підписавши вказані договір про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, договір позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, надав згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими вказаними договорами. Судом встановлено, що за змістом позовних вимог та документів, наявних у справі, доказом укладення між ТОВ «КУ «ЄКГ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору про надання фінансового кредиту слугують: договір про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, які підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, доказом укладення між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору позики слугує: договір позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, додаток № 1 до договору позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, що підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Доказом отримання [PERSON] , відповідачем у справі, кредитних коштів за вказаними кредитним договором та договором позики слугує інформація, надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 04 червня 2024 року, відповідно до якої суд повідомлено, що на ім`я [PERSON] , відповідача у справі, в Банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 29 березня 2021 року здійснено переказ коштів на суму 3300,00 грн. та на яку 10 лютого 2021 року здійснено переказ коштів на суму 5000,00 грн. (а. с. 160, 162). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з умовами договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 35, 36, 39-40) ТОВ «КУ «ЄКГ» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників, Витягом з Реєстру боржників та розрахунком заборгованості, доданими до вказаного договору факторингу (а. с. 10-12, 13, 14, 15, 121-125, 126-129). Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржник згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників від 09 грудня 2021 року до Договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року в сумі 19500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а. с. 15). Також, згідно з умовами договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників, Витягом з Реєстру боржників та розрахунком заборгованості, доданими до вказаного договору факторингу (а. с. 26-27, 28, 29, 30, 112-115, 116-119). Як вбачається витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року в сумі 10023,09 грн., з яких: 3300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5056,59 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 1666,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а. с. 29). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договорів факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року, № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року набуло право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «КУ «ЄКГ» та [PERSON] , відповідачем у справі, а також за Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , відповідачем у справі, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредитів та інших передбачених договорами платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором та договором позики. Доказів про визнання договорів факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами договору про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, договору позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, позичальник [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути кредит та позику, сплатити проценти за користування кредитами, а також проценти на прострочену позику в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених у вказаних Договорах. Всупереч умовам вказаних договорів [PERSON] , відповідач у справі, не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «КУ «ЄКГ», ТОВ «МАНІФОЮ» або ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення між ним та ТОВ «КУ «ЄКГ» договору про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, а також укладення між ним та ТОВ «МАНІФОЮ» договору позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, та отримання відповідачем коштів, внаслідок чого суд вважає укладеними кредитний договір та договір позики між сторонами. Відповідно до умов укладеного між ТОВ «КУ «ЄКГ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, строк, на який надався кредит становив 26 днів, тобто на строк від 10 лютого 2021 року до 07 березня 2021 року. Згідно з умовами укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору позики № 2008510 від 29 березня 2021 року, строк, на який надалась позика, становив 27 днів, тобто на строк від 29 березня 2021 року до 25 квітня 2021 року. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, тобто кредитні кошти не повернув. Доказів на спростування отримання кредитів у сумі 5000,00 грн., 3300,00 грн. [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано. Згідно з витягом з Реєстру боржників від 09 грудня 2021 року до договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивача у справі, перейшло право вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року в сумі 19500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а. с. 14). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року в сумі 10023,09 грн., з яких: 3300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5056,59 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 1666,50 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а. с. 29). Загальна сума заборгованості за договорами складає 29523,09 грн. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунків заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року, Договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано, інші розрахунки заборгованості на іншу дату за вказаними договорами суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказані розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 29523,09 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена відповідним платіжною інструкцією (а. с. 1).

Outcome: approved