Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

17 червня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 липня 2016 року в розмірі 64020,54 грн станом на 23 квітня 2024 року, що складається із: 51720,14 грн заборгованості за тілом кредиту, 12300,40 грн заборгованості за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 02 липня 2016 року та приєднався до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі такої анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 12/19, тип - картка «Універсальна», після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано наступну картку номер [NUMBER] , строк дії 01/22, тип картка\~\~ «Універсальна». У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8 % річних. У процесі користування рахунком 04 лютого 2022 року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 02/26, тип - картка «Універсальна» Gold, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 04 лютого 2022 р., відсотки нараховувалися відповідно до підписаної ним заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а саме згідно з п. 1.3. у розмірі 40,8%. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк пішов назустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Отже, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 23 квітня 2024 року в [PERSON] утворилася заборгованість, яка становить 64020,54 грн, з яких: 51720,14 грн заборгованість за тілом кредиту; 12300,40 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та 2422,40 грн судового збору. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, одночасно постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 25 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року розгляд справи відкладено до 06 грудня 2024 року для здійснення повторного виклику відповідача в судове засідання. Представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилася, до позовної заяви додала клопотання, у якому просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судових засідань сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] , у тому числі і судові повістки з повідомленнями про судові засіданні, призначені по справі, була надіслана на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, але повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з: «Відсутній за вказаною адресою», - вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши рішення зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи за відсутності відповідача. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. 02 липня 2016 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 21). На виконання умов договору банк видав відповідачеві картку 5168755628111664, строк дії - 12/19, тип - картка «Універсальна», на яку встановив кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 50000 грн. Після спливу строку дії першої картки банк видав відповідачеві додатково кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 01/22, тип картка «Універсальна», що підтверджується випискою по рахунку за договором б/н за період з 02.01.2016-25.04.2024 (а. с. 22-34).\~ 04 лютого 2022 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 02/26, тип картка «Універсальна» Gold, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком (а. с. 7-18). Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 04 лютого 2022 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно з п. 1.3. у розмірі 40,8%. З виписки за договором № б/н за період 02.01.2016-25.04.2024 убачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Так, востаннє він витрачав кредитні кошти 21 серпня 2023 року в сумі 351,76 грн, востаннє погашав заборгованість 26 вересня 2023 року на суму 17,45 грн, також відбувалося списання відсотків за прострочення за кредитом (а. с. 22-34). Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього. Натомість відповідач, отримуючи кредитні картки, фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Згідно з наданим банком розрахунком (а. с. 99-106) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.07.2016, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 23.04.2024 становить 64020,54 грн та складається із: - 51720,14 грн - заборгованість за тілом кредиту, - 12300,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.634 Цивільного кодексу України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На час розгляду справи судом відповідачем [PERSON] не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Ураховуючи, що [PERSON] не сплачує кошти за користування кредитом добровільно у передбачений договором термін, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної суми заборгованості, вимоги позивача є обґрунтованими, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 64020,54 грн, з яких: 51720,14 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12300,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками, яка утворилася станом на 23 квітня 2024 року. Згідно з платіжним дорученням № ZZ421B200U від 11 червня 2024 року при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved