Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що між нею та [PERSON] 20 вересня 1980 року Броварським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Київської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 347. Неповнолітні діти в шлюбі відсутні. Зазначила, що їм із відповідачем не вдалось створити міцну та дружню сім`ю через різні погляди на життя та обов`язки. Подружні відносини припинились близько 20 років, з того часу вони не ведуть спільне господарство, не мають спільних інтересів, порозуміння, відповідальності один за одного. Спору щодо майна немає. Шлюб носить формальний характер. Спроби примирення з відповідачем результатів не надали. Крім того, протягом останніх 2-ох років він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На примирення з відповідачем не погоджується, вважає, що у разі надання судом строку на примирення це лише погіршить відносини між ними. На підставі викладеного просила суд: 1.Розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 20 вересня 1980 року Броварським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Київської області, актовий запис № 347; 2. Стягнути із відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без\~повідомлення (виклику) сторін. Копія зазначеної ухвали отримана позивачкою, 16 жовтня 2024 року, що підтверджується її власноручною розпискою. За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви. Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600298082001 відповідач 25 жовтня 2024 року отримав судову кореспонденцію особисто. Позивачка до суду додаткових заяв, пояснень не подавала, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм\~правовідносини. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і\~чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами 20 вересня 1980 року Броварським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Київської області зареєстрований шлюб, актовий запис №\~347. Неповнолітні діти в шлюбі відсутні. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначала, що їй із відповідачем не вдалось створити міцну та дружню сім`ю через різні погляди на життя та обов`язки. Подружні відносини припинились близько 20 років, з того часу вони не ведуть спільне господарство, не мають спільних інтересів, порозуміння, відповідальності один за одного. Спору щодо майна немає. Шлюб носить формальний характер. Спроби примирення з відповідачем результатів не надали. Крім того, протягом останніх 2-ох років він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Із наданих позивачкою копій протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД\~№\~201934, № 243679 встановлено, що [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство щодо дружини [PERSON] . Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року у справі № 361/4962/23 та від\~05 серпня 2024 року у справі № 361/4886/24. На примирення з відповідачем вона не погоджується, вважає, що у разі надання судом строку на примирення це лише погіршить відносини між ними. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, дійшов висновку проте, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не заявляла вимогу щодо відновлення прізвища. Відтак, враховуючи, що питання про вибір прізвища після розірвання шлюбу залежить від волевиявлення особи, яка його змінила, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, за відсутністю відповідного клопотання, суд не може вирішувати таке питання у цій справі. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. [PERSON] за подачу позову сплатила судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 02 жовтня 2024 року № 9356-2390-1824-6303. Таким чином, із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved