Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном у шість місяців для подання до органів, уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ, заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом на майно належне [PERSON] . Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку не може через пропущення встановленого законом строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для отримання спадщини не звернулася у встановлений законом строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, що спадщину фактичну прийняла, так як спадкове майно перейшло у її володіння, правовстановлюючий документ на нього знаходиться у позивача на руках і зазначений термін для прийняття спадщини на неї не розповсюджується, таким чином добросовісно помилялася. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також наполягала на задоволені позовних вимог Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви, згідно яких позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №392 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою виданою виконкомом Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області №02-15/1380 від 23.06.2022 року, [PERSON] проживала одна за адресою [ADDRESS] з 13 лютого 1978 року до дня смерті [INFO] Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №483045 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,74 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Бузинівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №69 від 30.07.2001 року. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який був складений [PERSON] 25 лютого 2004 року, посвідчений секретарем Бузинівської сільської Ради народних депутатів Черепухіною Т.С., зареєстрований в реєстрі за №25, на майно, належне [PERSON] , у вигляді земельної ділянки розміром 7,74 га., що розташована згідно з планом на території Бузинівської сільської ради, згідно державного акту серії Р1 №483045. За відповіддю приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Чекаліної А. Я. №599/02-14 від 28.11.2024 року та матеріалами копії спадкової справи як додатками до вказаної відповіді, була заведене спадкова справа та видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом у рівних частках (1/3), яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Закон надає фізичній особі право призначити спадкоємців шляхом складання заповіту та розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій погляд. Заповіт розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред`являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов`язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Заповідач має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причин такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами ЦК про спадкування, скасувати чи змінити складений заповіт. Заповіт складений відповідно до ст. ст. 1247, 1248 ЦК України. За правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Померла [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на позивача, яким передала земельну ділянку розміром 7,74 га., що розташована згідно з планом на території Бузинівської сільської ради, згідно державного акту серії Р1 №483045. Враховуючи наведене, з метою реалізації волевиявлення померлої, з огляду на поважність причин пропуску строку, беручи також до уваги, що відповідачі визнали позов та таке визнання позову не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачами та задовольняє позовні вимоги. Судові витрати залишити за позивачем. За таких обставин,

Outcome: approved