Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності посилаючись на те, що в листопаді 2013 року він купив у [PERSON] нерухоме майно, а саме: універсальний магазин, розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0507 га за адресою [ADDRESS] . Вони домовились про ціну даного нерухомого майна, за яку його буде продано та зазначені об`єкти він купив за 86000 гривень. На підтвердження зазначених обставин [PERSON] надала позивачу власноруч написану розписку, про те, що вона отримала від нього 86000 гривень за продаж магазина та земельної ділянки за адресою смт.Петрівка Іванівського району Одеської області та зобов`язалась здійснити нотаріальне посвідчення 01 січня 2014 року. Позивач посилається, що між ними був укладений договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Вони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, а саме позивач передав кошти, відповідачка передала йому відповідні документи на дане нерухоме майно, ключі та він повністю вступив у володіння та користування зазначеним майном. Відповідачкою по справі позивачу передано всі документи, щодо даного нерухомого майна: а саме правовстановлюючий документ на нерухоме майно, договір про постачання електричної енергії з додатками, договір купівлі-продажу земельної ділянки, звіт про експерту грошову оцінку земельної ділянки. На протязі більше 10 років позивач не може оформити договір купівлі продажу даного нерухомого майна, оскільки відповідачка по справі постійно вводить його в оману, щодо строків оформлення угоди. В телефонному режимі постійно з різних причин відкладає візит до нотаріуса, мотивуючи його то від`їздом, то відрядженням, то зайнятістю та ін. На даний час взагалі уникає зустрічі з позивачем, не відповідає на його дзвінки. Враховуючи ситуацію, яка склалася, позивач вважає, що його права залишились порушеними, він передав відповідачці кошти та свої зобов`язання виконав, вона ж в свою чергу уникає виконання своїх обов`язків та не має наміру їх виконувати. У судове засідання позивач не з`явився, клопотав слухати справи у його відсутність та на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позов не подала, клопотань не заявляла. У судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), та поштові відправлення відповідачка отримувала, тому у суду є підстави вважати, що відповідачка отримав ухвалу про відкриття провадження та повідомлена про порядок розгляду справи. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Положеннями ч. 1ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3ст. 223 ЦПК України). Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved