Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вищевказаною позовною заявою. Просять визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в тому числі і 1/5 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в тому числі 1/5 частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка 01.07.2008 року; а також просять визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачі обгрунтовують позов наступним. Вказують, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося наступне спадкове майно: 1/5 частина житлового будинок [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 10.06.1988р., довідкою від 26.06.2023р.№ 331, довідкою від 23.08.2023р. № 421, рішенням виконавчого комітету Добросинської сільської ради від 15.01.2009р. № 4 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності». Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , що стверджується довідкою від 28.10.2008 року № 528 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Свідоцтвом про народження [NUMBER] стверджується, що [PERSON] являється донькою [PERSON] та [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22.10.2015р. № 00015926722 стверджується, що [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [NUMBER] [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося наступне спадкове майно: 1/5 частина житлового будинок [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 10.06.1988р., довідкою від 26.06.2023р.№ 331, довідкою від 23.08.2023р. № 421, рішенням виконавчого комітету Добросинської сільської ради від 15.01.2009р. № 4 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності». Після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося наступне спадкове майно: 1/5 частина житлового будинок [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 10.06.1988р., довідкою від 26.06.2023р.№ 331, довідкою від 23.08.2023р. № 421, рішенням виконавчого комітету Добросинської сільської ради від 15.01.2009р. № 4 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності». [PERSON] 11.11.2008 року склав в користь [PERSON] заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Головач О.Р. та зареєстровано в реєстрі за № 1673. Зі змісту заповіту вбачається, що все майно [PERSON] заповів своїй доньці [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.08.2023р. [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 10.06.1988р. на праві колгоспного двору. Відповідно до рішення Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 15.01.2009 р. № 4 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності» розподілено колишній колгоспний двір, що знаходиться по [ADDRESS] по 1/5 частині за [PERSON] - 1/5 частина; [PERSON] - 1/5 частина; [PERSON] - 1/5 частина; [PERSON] - 1/5 частина; [PERSON] -1/5 частина. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. Зазначають, що відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а таким чином, всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/5 частині. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батько та мати такого права належним чином не зареєстрували. Зазначають, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію спадкової справи № 1165, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Л.В. копію спадкової справи № 38/2023, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгялду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просятьтакі задовольнити. Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили, визнали такий. У вирішенні справи поклалися на рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується матеріалами справи. Відзиву на позов не подали. Клопоотань не надходило. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позов позивачів підтримує. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 38/2023, яка заведена 19.04.2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечила. Крім цього, Жовківською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 1165/2008, заведеної 28.10.2008 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 3 на стороні відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області: [PERSON] та його представник адвокат Гуменецький Ігор Іванович в судове засідання не прибули. Від представника Гуменецького І.І. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Зазначив, що заяв чи клопотань не мають. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Від так суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи також на подані учасниками справи заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті в Жовківській ДНК 28.10.2008 зареєстровано спадкову справу № 1165. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Після його приватним нотаріусом Кобзар Л.В. 19.04.2023 зареєстровано спадкову справу № 38/2023. [PERSON] склав 11.11.2008 заповіт в користь [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] у зв`язку із державною реєстрацією шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [PERSON] 06.11.2012 змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про зміну імені. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу 28 вересня 1991 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Викладеним у свідоцтві про право особистої власності на будівництво, яке видане виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 10 червня 1998 року, зареєстрованому в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 10 червня 1998 року за № 130, стверджується, що будинок [ADDRESS] , відносився до колгоспного типу двору, головою якого був [PERSON] . З довідки № 331, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівськї сільської ради Львівського району Львівської області 26.06.2023, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі за 1986-1990 роки в житловому будинку [ADDRESS] , соціальна група якого колгоспна, станом на 30.06.1990 року проживали та були зареєстровані: 1. [PERSON] , 1950 р.н. - голова двору; 2. [PERSON] , 1942 р.н. - дружина; 3. [PERSON] , 1973 р.н. - дочка; 4. [PERSON] , 1975 р.н. - дочка; 5. [PERSON] , 1980 р.н. - син. З довідки № 421, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівськї сільської ради Львівського району Львівської області 23.08.2023, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі за 1991-1995 роки в житловому будинку [ADDRESS] , соціальна група якого колгоспна, станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: 1. [PERSON] , 1950 р.н. - голова двору; 2. [PERSON] , 1942 р.н. - дружина; 3. [PERSON] , 1973 р.н. - дочка; 4. [PERSON] , 1975 р.н. - дочка; 5. [PERSON] , 1980 р.н. - син. Рішенням Виконавчого комітету Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 15 січня 2009 року № 4 "Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності вирішено здійснити розподіл житлового будинку по 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] за: [PERSON] , [INFO] 1/5 частини; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина. 2. Видати свідоцтво про право власності по 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина. 3. Червоноградському МБТІ зареєструвати свідоцтво про право власності по 1/5 частині житлового будинку [ADDRESS] за: [PERSON] , [INFO] 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина; [PERSON] , [INFO] , 1/5 частина. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , 1950 р.н., а членами двору були [PERSON] , 1942 р.н. - дружина; [PERSON] , 1973 р.н. - дочка; [PERSON] , 1975 р.н. - дочка; [PERSON] , 1980 р.н. - син, які не втратили право на частку в даному двору, то відповідно суд приходить до висновку, що всім належало по 1/5 частці даного двору. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2023 вбачається, що Кобзар Л.В., приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області, посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Львівського (кол. Жовківського) районного нотаріального округу Львівської області Головач О.Р. від 11 листопада 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №1673, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , є [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,2347 га, кадастровий номер: 4622783200:01:001:0061, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Із листа Жовківської ДНК від 28.10.2008 № 528 вбачається, що в Жовківську державну нотаріальну контору, Львівської області надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Заява зареєстрована за № 1324 і заведена спадкова справа за № 1165. Із довідки приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любові Вікторівни №19/01-16 від 19 квітня 2023 року вбачається, що така видана [PERSON] , [INFO] , про те, що вона є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] [INFO] . Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л.В. від 19.04.2023 року за №38/2023. Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Однак з постанови від 14.08.2023 № 18/01-16 вбачається, що приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кобзар Любов Вікторівна відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що заявником надано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , відноситься до колгоспного типу двору. Крім нього членами двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року (із змінами та доповненнями згідно з Постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в майні. Отже, всі члени двору мають право на частку. Однак, оскільки частко померлого не визначена в майні двору, то позивачееві роз`яснено про необхідність звернення до суду. Із листа Жовківської ДНК від 30.04.2024 № 586/01-16 вбачається, що Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, повідомляє, що відповідно до довідки виданої виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області від 26.06.2023 року за № 331 станом на 30 червня 1990 року членом колгоспного двору будинку, що розташований в [ADDRESS] , являлася [PERSON] , яка померла [INFO] . Тому, для видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме: [PERSON] , а у випадку відсутності такого документу, необхідно звернутися в суд для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із довідки № 2439, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.06.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 85.3 м.кв., в тому числі житловою площею 55.9 м.кв., зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради 10.06.1988 року, згідно рішення Нестеровського райвиконкому №136 від 19.05.1988 року та записано 10.06.1988 року в реєстрову книгу за р.№130. Дублікат свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок не видавався. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Добросин належить до Добросинсько - Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як зазначають позивачі у позовній заяві, в них відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на частини житлового будинку, належні їм як членам колгоспного типу двору, а також на частини житлового будинку, належні спадкодавцям. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 05.06.2023, та з довідки-характеристики № 2438, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.06.2023 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1980 рік, площа забудови 110.4 м.кв., загальна площа житлового будинку 85.3 м. кв., житлова площа 55.9 м. кв. При будинку є три сараї, вбиральня, гараж, дві огорожі, ворота з хвірткою, колодязь. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, суд дійшов висновку, що за позивачем [PERSON] підлягає визнанню право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в тому числі і 1/5 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в тому числі 1/5 частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка [INFO] , а за позивачем [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved