Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу.. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 25 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №262. Від даного шлюбу у сторін народилася спільні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, номер підзвітного формуляру: [NUMBER] . Батьком дитини вказано [INFO] , мати - [PERSON] - [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( перекладено з чеської мови), номер підзвітного формуляру: RА 675210. Підставою звернення до суду з позовною заявою є те, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони не проживають разом протягом останніх двох років. З того часу, як позивач змінив країну постійного місця проживання та роботи з України в Чеську Республіку, почуття між сторонами охололи один до одного. Відстань між подружжям призвела до того, що у сторін почали виникати непорозуміння між собою, різні погляди на життя, ведення побуту та виховання спільних дітей. Єдине спілкування яке наразі існує між подружжям стосується потреб спільних дітей, які наразі проживають з матір`ю. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного просить суд шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №262 розірвати. Ухвалою від 29.10.2024 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, від його представника - адвоката Овсепян К.А. надійшло клопотання без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проситьзадовільнити. Судове засідання у справі було призначене на 02.12.2024 року на 16 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №262. Від даного шлюбу у сторін народилася спільні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, номер підзвітного формуляру: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( перекладено з чеської мови), номер підзвітного формуляру: [NUMBER] . Як стверджує позивачка, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони не проживають разом протягом останніх двох років. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 605,60 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved