Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

В жовтні 2024 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 51 368 грн. 94 коп., а також судовий збір в сумі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 31.01.2023 року об 11 год. 50 хв. за адресою: вул. Сирецька, м. Київ, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Solenza», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечно дистанції та під час перестроювання з правої смуги допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та який був припаркований справа по ходу руху, а також завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України. Цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, тому потерпіла особа (власник транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] ) звернулася до МТСБУ із завою про відшкодування заподіяної шкоди. Відтак, позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшколування виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в загальному розмірі 49 668, 94 грн. та понесено витрати на послуги аварійного комісара в загальному розмірі 1700,00 грн. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із відсутністю відшкодування збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача суму сплаченого відшкодування, пов`язаного із регламентною виплатою, в розмірі 49668,94 грн., суму понесених витрат на послуги аварійного комісара в сумі 1700,00 грн., а також судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 22 жовтня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.01.2023 року об 11 год. 50 хв. за адресою: вул. Сирецька, м. Київ, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Solenza», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечно дистанції та під час перестроювання з правої смуги допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та який був припаркований справа по ходу руху. Так, в результаті ДТП, транспортний засіб марки «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження та було завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу, про що зазначено в акті огляду пошкодженого транспортного засобу, який долучений до матеріалів позовної заяви. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2023 у справі № 758/1416/23 [PERSON] визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП. З матеріалів справи вбачається, що потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Dacia Solenza», д.н.з. [NUMBER] не був забезпечений, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно довідки №1 від 05.01.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вбачається, що розмір відшкодування шкоди [PERSON] , який є власником пошкодженого транспортного засобу, складає 49668 грн. 94 коп. На підставі наданих потерпілою особою документів, зокрема: повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування від 31 січня 2024 року, а також та Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу та розрахунку розміру регламентної виплати від 24.02.2023 року - позивачем було виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в загальному розмірі 49668 грн. 94 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції № 206279 від 09.01.2024. Крім того, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара із визначення розміру завданих збитків на загальну суму 1700,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 823576 від 27.02.2023. Також позивачем на адресу відповідача надіслано претензію щодо сплати останнім на користь МТСБУ страхової виплати в сумі 51368 грн. 94 коп., однак відповідачем остання залишена поза увагою. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, та не спростував обґрунтування позовних вимог, в тому числі розміру виплаченого страхового відшкодування. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги обґрунтованість позовних вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 51368,94 грн. та витрати на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди сумі 1700 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved