Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

У квітні 2024 року позивач, АТ «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, м. Дніпро), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на загальну суму 19 051,52 грн., а також сплаченого судового збору за пред`явлення цього позову у розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 08 травня 2020 року підписав анкету-заяву, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на видану платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, що викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком кредитний договір. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 березня 2024 року має заборгованість у загальному розмірі 19 051,52 грн., що складається з наступного: 11 651,04 грн. заборгованість за кредитом, 7 400,48 грн. заборгованість по відсоткам. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 26 квітня 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з ухваленням 03 липня 2024 року заочного рішення про задоволення позову, яке переглянуте 12 серпня 2024 року за ухвалою цього ж суду про його скасування з призначенням судового розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника АТ «Акцент-Банк». 21 серпня 2024 року відповідач через свого представника адвоката Кісенко В.В. у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав повністю, заперечуючи проти доводів позивача про укладений з ним договір тим, що подані докази не містять самого кредитного договору, а виписка по рахунку також не містить даних стосовно кредитного договору за яким проводилися розрахунки, Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» він не підписував, а анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить ні суми кредиту, ні відсоткової ставки про які вказує позивач, тому позивач просив відмовити в задоволенні позову повністю. Інших заяв по суті справи не надходило. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, однак представник позивача в позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутність, представник відповідача адвокат Кісенко В.В, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» клопотала про розгляд справи у її та відповідача відсутності, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений розгляд справи згідно з ст. 247 ЦПК України, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Судом встановлено, що 08 травня 2020 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку на підставі якої йому банком відкрито рахунок № [NUMBER] та емітовано карту № [NUMBER] (строком дії до грудня 2024 року) з встановленим кредитним лімітом у 15200,00 грн., що за даними довідки за підписом голови правління банку 12 січня 2022 року знижений до 14170,00 грн. Відповідач, відповідно до вказаної анкети-заяви висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8). Проте номер банківського рахунку у цій анкеті-заяві позивачем зазначений не був, однак до позовної заяви додано виписку про рух коштів на клієнтському рахунку про зарахування 08 травня 2020 року позивачем коштів на виконання ч. 2 ст. 1068 ЦК України в розмірі встановленого відповідачу кредитного ліміту 15200,00 грн., внаслідок чого суд вважає доведеним факт передачі коштів кредитного ліміту у розмірі 15200,00 грн., у власність відповідача на умовах кредитного договору згідно з ст. 1054 ЦК України в момент випуску платіжної карти, а в подальшому кредитний ліміт було зменшено до 14170,00 грн. Тобто, встановлення кредитного ліміту для ініційованого переказу коштів за допомогою платіжної картки згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» має значення погодження максимальної суми грошового переказу, на яку позивач у майбутньому зобов`язувався відповідно до ст.ст. 1054, 1056 ЦК України надавати кредит відповідачу під час безготівкових розрахунків останнього чи зняття ним готівки, про що свідчить наданий позивачем розрахунок основного боргу за кредитом, наданим по типу відновлювальної кредитної лінії. Доводи відповідача про те, що останній не укладав договору через відсутність самого кредитного договору та даних такого договору у виписці по рахунку, суд відхиляє, оскільки підписана відповідачем анкета-заява свідчить про згоду останнього на приєднання до надання позивачем банківських послуг, а відкриття на підставі цієї анкети-заяви банком клієнтського рахунку № [NUMBER] , виписка по якому нда за період з 08 травня 2020 року по 01 березня 2024 року, а також емітована банком за цим рахунком [NUMBER] свідчать про укладення кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складання позивачем, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки не можуть без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням частини четвертої статті 42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. За відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату процентів, комісій, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту надані позивачем банком витяги з тарифів і умов, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст.ст. 633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин. Враховуючи поділ умов договору щодо процентів та неустойки відповідно до ст. 628 ЦК України на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), у з`ясованих судом обставинах відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання, а також ціну договору в формі сплати комісій та в тому розмірі процентів, яких по суду відшукує позивач саме у цій справі. Суд за браком доказів підтвердження в порядку ст. 545 ЦК України повернення відповідачем кредиту дійшов висновку згідно з ст.ст. 12, 80, 81 ЦПК України про встановлений заявою-анкетою баланс ймовірностей, який свідчить на користь тверджень позивача, оскільки більш імовірне використання кредиту можна виключати лише за наявними у відповідача фіскальними чеками та іншими розрахунковими документами, внаслідок чого за внутрішнім переконанням знаходить виконання відповідачем зобов`язання згідно з ст. 612 ЦК України простроченим. Судом на підстаі даних виписки по рахунку та довідки про емітовану карту встановлено, що 08 травня 2020 року на кредитну картку № [NUMBER] видану на ім`я [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 15200 грн., який 12 січня 2022 року зменшений до 14170,00 грн., однак станом на 30 березня 2024 року розмір основного боргу становить 11651,04 грн., розмір заборгованості за простроченими відсотками становить 7400,48 грн. (а.с. 10-15). У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 30 березня 2024 року заборгованість за основним боргом становить 11651,04 грн. (а.с. 6-7) та обставини отримання коштів в такому розмірі підтверджуються випискою по рахунку (а.с. 10-15). Таким чином, відповідач порушив взяте перед позивачем кредитне зобов`язання, строк виконання якого за усталеною судовою практикою визначений моментом пред`явлення вимоги згідно ст. 530 ЦК України, від чого відповідач під різними приводами ухиляється, на підставі чого права позивача відповідно до ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 11651,04 грн. основного боргу за кредитом, а в частині заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7400,48 грн. з наведених вище мотивів належить вважати договір не укладеним з відмовою в позові за безпідставністю, тоді як проценти за фактичне користування коштами за недоведеністю їх визначення на розсуд сторін спору можуть стягуватися за загальними правилами про позику, з приводу чого вимоги у цій справі не заявлялися. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог. Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. підтверджується платіжним дорученням, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1851,79 грн. ((3028,00 грн. х 11651,04 грн.)/19051,52 грн.= 1851,79 грн.).

Outcome: partial