Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати заповіт, складений [PERSON] , померлим [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Івановою А.Й. 14.08.2020 року, реєстровий номер №370 на користь [PERSON] та [PERSON] . Свої позовні вимоги в позовній заяві, поданій під час підготовчого судового засідання в останній редакції (а.с.131 т.2) мотивувала тим , що вона є рідною донькою [PERSON] , померлого [INFO] . За життя батько вдруге одружився з [PERSON] , а останній рік життя дуже хворів. Вона як донька опікувалася батьком, мала з ним дружні стосунки, між ними не було непризнаних відносин. Також при житті батько їй говорив, що він має намір своє майно у випадку смерті заповісти їй. Тому коли батько помер, вона подала заяву до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. про прийняття спадщини після смерті батька. Однак з`ясувалося, що її батько за життя перед смертю склав заповіт на користь дружини [PERSON] та все своє майно заповів їй, крім легкового автомобіля, який заповів матері. Вважає, що складення заповіту на користь іншої особи батька спонукали тяжкі обставини, які були йому нав`язані іншими особами. Через важкий стан здоров`я на батька було вчинено психологічний та моральний тиск, відтак його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі, тобто заповіт було складено під впливом фізичного або психічного насильства або через стійкий розлад здоров`я батько не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому просила на підставі ч.1,2 ст.215 ЦК України визнати недійсним та скасувати заповіт батька [PERSON] від 14.08.2020 року. Короткий зміст позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами. [PERSON] звернувся під час підготовчого судового засідання з позовом до відповідачів, в я кому також просив визнати недійсним та скасувати заповіт, складений [PERSON] , померлим [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Івановою А.Й. 14.08.2020 року, реєстровий номер №370 на користь [PERSON] та [PERSON] .(а.с.187 т.2) Даний позов мотивує тим, що він є рідним сином [PERSON] , померлого [INFO] . Також після смерті батька він подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька, однак дізнався про наявність заповіту батька на користь його другої дружини та його матері. Ознайомившись зі змістом заповіту, прийшов до висновку, що в нього є сумніви, що заповіт підписаний батьком, а запис в заповіті про те, що він був ознайомлений зі змістом заповіту виконаний зміненим почерком, що може свідчити про те, що на нього під час посвідчення заповіту у нотаріуса було вчинено психологічний або моральний тиск, або він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. На момент складення заповіту батько мав тяжку хворобу серця, помер в лікарні в результаті інфекційного ендокардиту аортального протезу серця, готувався до тяжкої операції на серці, яка могла закінчитися летально, а тому не міг перебувати у нормальному психічному стані. Також вважає, що до складення заповіту батьком на користь іншої особи спонукали тяжкі обставини, які були йому нав`язані іншими особами. Через важкий стан здоров`я на батька було вчинено психологічний та моральний тиск, відтак його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі , тобто заповіт було складено під впливом фізичного або психічного насильства або через стійкий розлад здоров`я батько не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому просив на підставі ч.1,2 ст.215 ЦК України визнати недійсним та скасувати заповіт батька від 14.08.2020 року. Процесуальні документи у справі. 01.09.2021 року надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому вона просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, так як позов заявлено безпідставно. (а.с.187 т.2) Свою позицію мотивувала тим, що позивачкою не надано у справі жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, на які вона посилається. Заповіт, складений її покійним чоловіком на її користь та на користь його матері у нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. Заповіт нотаріально посвідчений та відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку його посвідчення. При складенні заповіту нотаріус перевірила дієздатність [PERSON] , з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті і він особисто підписав заповіт. 19.09.2022\~року надійшли\~заперечення на\~позовну заяву\~ [PERSON] \~від приватного\~нотаріуса Роздільнянського\~районного нотаріального\~округу Іванової\~А.Й., в яких вона просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що при посвідченні заповіту [PERSON] , складеного 14.08.2020 року за реєстровим №370 порядок його складення та посвідчення порушено не було і позов є необґрунтований. (а.с.50 т.30) Нотаріус також зазначила, що перед складенням заповіту передувала телефонна розмова особисто з [PERSON] , який повідомив її , що він має намір переписати все належне йому майно на дружину [PERSON] та спитав, як це можна зробити швидко. Він повідомив, що бажає, щоб все майно належало [PERSON] і на нього ніхто не претендував. Коли він повідомив, що мова йде про декілька об`єктів нерухомості, вона роз`яснила йому, що на це потрібен певний час для підготовки документів та сплати немалих коштів. Тоді він поцікавився, чи можна зробити на [PERSON] заповіт. З`ясувалося, що в нього є мати непрацездатного віку, і вона роз`яснила йому, що мати має право на обов`язкову частку у спадщині у випадку його смерті. 14.08.2020 року [PERSON] прибув до нотаріальної контори з документами на автомобіль, який мав намір заповісти матері, а все інше майно [PERSON] . Коли вона опитала його за дітей, то [PERSON] сказав, що його дружина їх не обідить. Тому за його власною волею було складено заповіт за допомогою загальноприйнятних технічних , заповіт було роздруковано та вголос ним прочитано і підписано, тобто заповіт було посвідчено з додержанням вимог чинного законодавства, зокрема Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 року за №20/5. Про дійсність даного заповіту та волі заповідача свідчить і той факт, що після складення заповіту та до дня смерті [PERSON] останній його не відмінив. Крім цього зазначила , що законодавством України не передбачено обов`язок заповідача повідомляти спадкоємців за законом про намір скласти заповіт чи узгоджувати за життя коло спадкоємців. Щодо застосування до [PERSON] психологічного та морального тиску , що спонукало його вчинити такі дії, то вважає, що це лише є припущенням позивачів, між тим нею при укладенні заповіту волевиявлення [PERSON] сумнівів не викликало. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.03.2021 року відмовлено позивачеві [PERSON] в застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] .(а.с.17 т.1) Ухвалою суду від 19.03.2021 року позов [PERSON] залишено без руху. (а.с.25 т.1) Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження та у справі призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.47 т.1) Ухвалою суду від 30.09.2021 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду.(а.с.130 т.1) Ухвалою суду від 31.01.2022 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . (а.с.119,120 т.2) Ухвалою суду від 15.02.2022 року суд повернувся до стадії підготовчого судового засідання за клопотання представника позивача.(а.с.134 т.2) Ухвалою суду від 11.08.2022 року до участі у справі залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса Іванову А.Й. (а.с.24 т.3 Ухвалою суду від 05.09.2022 року застосовано дистанційне судове провадження. (а.с.41 т.3) Ухвалою суду від 22.09.2022 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON] про проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи відмовлено.(а.с.59 т4.) Ухвалою суду від 22.09.2022 року задоволено частково клопотання представника [PERSON] [PERSON] в частині витребування медичної документації щодо стану здоров`я [PERSON] (а.с.60 т.4) Ухвалою суду від 22.09.2022 року прийнято до спільного розгляду позов [PERSON] , третьої особи за первісним позовом з самостійними вимогами. (а.с.61) Ухвалами суду від 19.12.2022 року, 13.02.2023 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу . (а.с.139,151 т.3) Ухвалою суду від 11.09.2024 року поновлено провадження по справі після проведення експертизи та в задоволенні клопотання представника [PERSON] про зменшення витрат на проведення експертизи відмовлено (а.с.188 т.3) Ухвалою суду від 11.09.2024 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. (а.с.186 т.3) Ухвалою суду від 14.10.2024 року ухвалу суду про призначення експертизи скасовано на підставі ч.3 ст.135 ЦПК України. (а.с.198) Позиції сторін в судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] та представник третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача [PERSON] адвокат Бандиш Г.І. в судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила в суді , що оспорюваний [PERSON] та [PERSON] заповіт їх батька [PERSON] від 14.08.2020 року належить визнати недійсним, оскільки він не містить його дійсну волю щодо розпорядження належним йому майном. При житті останній мав намір залишити дітям у спадок його нерухомість, про що повідомляв їм. Вважають, що під час укладення заповіту батько діяв під впливом морального та психологічного тиску і в зв`язку зі станом його здоров`я перед важкою операцією на серці не розумів значення своїх дій . Судом на думку представника незаконно відмовлено в проведенні почеркознавчої експертизи, якою вони мали намір підтвердити, що на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Івановою А.Й. сумнівний підпис від імені батька та не ним виконано запис про те, що він прочитав заповіт. Ними не було подано зразків підпису батька, так як вони вважали, що такі зразки вони повинні будуть надати на клопотання експерта після призначення експертизи. Також судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу , однак сторони не змогли сплатити вартість даної експертизи, так як вона експертом необґрунтовано завищена, а суд відмовив в зменшенні витрат на її проведення експертизи. Відповідач [PERSON] також просила в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] відмовити, а в подальшому в судові засідання не прибувала. Представник відповідача адвокат Нестерчук С.В., який приймав участь у судовому засіданні дистанційно також повідомив , що позови вони з [PERSON] не визнають, просив відмовити в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] , так як вони заявлені безпідставно. Оспорюваний заповіт [PERSON] на користь дружини [PERSON] укладений відповідно до вимог законодавства. Сторони заявили вимоги щодо визнання його недійсним, які протирічать одна одній. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклики суду не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена СМС повідомленнями на її мобільний телефон згідно поданої нею заяви, про поважні причини неявки суд не повідомила. Третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Іванова А.Й. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити в задоволенні позовів по наведеним нею в письмовій заяві доводам. (а.с.58 т3.) Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі актового запису №473 від 09.09.2020 року. (а.с.3 т.2) При житті [PERSON] залишив заповіт від 14.08.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Івановою А.Й., реєстровий номер №370, яким все своє майно заповів [PERSON] , за виключенням автомобіля марки TOYOTA CAMRI, 1992 року випуску, який він заповів своїй матері [PERSON] . (а.с.30 т.2) Спадкоємці за заповітом: - [PERSON] , дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським райвіддлом ЗАГС на підставі актового запису про шлюб №162 від 17.08.2017 року(а.с.36 т.2) - [PERSON] , мати померлого. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Івановою А.Й. було відкрито спадкову справу №55/2020 від 08.12.2020 року на підставі заяви [PERSON] №174 від 08.12.2020 року, копія якої витребувана судом. (а.с.1,2 т.2) Також згідно копії спадкової справи з заявами про прийняття спадщини звернулися : - [PERSON] , донька померлого, подавши заяву 22.01.2021 року за №12, свідоцтво про народження [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського виконкому Житомирської області на підставі актового запису №549 від 22.10.1996 року. (а.с.14,37 т.2); - [PERSON] , син померлого, подавши заяву 22.01.2021 року за №13, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським відділом РАГС на підставі актового запису №246 від 02.12.1992 року (а.с.15,38 т.2); - [PERSON] , подавши відповідну заяву 01.03.2021року . (а.с.16 т.2); - [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] , батьком якої також згідно заяви був [PERSON] , подавши заяву 03.03.2021 року., свідоцтво про народження , в якому відомості про батька зазначені як [PERSON] (а.с.17, 39 т.2) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2021 року за №139/02-14 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.81, 85 т.2) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги,\~додержання яких\~є необхідним\~для чинності\~правочину,\~передбачені статтею\~203\~ЦК України.\~Зокрема,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Відповідно до вимог\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За вимогами\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. \~За ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі\~ст. 1244 ЦК України\~право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вимоги щодо порядку посвідчення заповіту встановлені ст.\~ст. 1251-1252 ЦК України. Мотиви та висновки суду. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст. 76 ЦПК України). За змістом вимог статей 77,78,79 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності ( містять інформацію щодо предмета доказування), допустимості ( одержані у порядку, встановленому законом ) та достовірності ( на підставі яких можливо встановити дійсні обставини справи). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. .82 ЦПК України. Відповідно до ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так Цивільним кодексом України передбачені самостійні підстави для визнання правочину недійним це: - укладення правочину дієздатною особою, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (ст.255 ЦК України ) -укладення правочину особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи.(ч.1 ст.231 ЦК України) Позивачка [PERSON] та [PERSON] в позовах, не посилаючись на дані норми кодексу, вказують саме на ці обставини , які свідчать на їх думку про недійсність заповіту їх батька [PERSON] . Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2011 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила\~ст. 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Так під час розгляду справи у суді представником позивача та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] з метою визначення психічного стану [PERSON] на момент складення заповіту було заявлено клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~статті 212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. За змістом положень ст. ст.\~143,\~144 ЦПК України\~для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»\~(далі - Постанова) звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Як роз`яснено у п. 14 вищевказаної\~Постанови\~судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд має сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). Так ухвалою\~ \~суду від 19.12.2022 року задоволено клопотання [PERSON] та [PERSON] та призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої винесено питання щодо психічного стану здоров`я їх батька [PERSON] на момент складення заповіту у нотаріуса, а до цього попереднього за їх клопотанням було витребувано медичну картку [PERSON] №310 від ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. Амосова НАМНУ, де перебував на лікуванні у даному медичному закладі по день смерті [PERSON] (а.с.91 т.3) Проведення експертизи було доручено Комунальному некомерційному підприємству "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради (КНП "ООМЦПЗ"ООР , адреса 65009, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова,9).(а.с.138, 139 т.3) Між тим в ході реорганізації експертних установ в Одеському регіоні з метою забезпечення принципу законності при проведенні судово-психіатричних експертиз, а також забезпечення правосуддя висновками судово- психіатричних експертиз в Одеському регіоні наказом Інституту судово-психіатричних експертиз від 27.12.2022 року №83 створена структура - Одеська філія судово-психіатричних експертиз державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" . (Лист Одеської філії СПЕ ДУ "ІПСПЕМН МОЗ України" від 25.01.2023 року за №1018/23) Ухвалою суду від 13.02.2023 року було уточнено назву експертної установи, якій доручено проведення експертизи і справу направлено для продовження проведення експертизи до Одеської філії судово-психіатричних експертиз державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України".(а.с.151 т.3) Відповідно до ст.15 Закону України «Про судову експертизу», ст.135 ЦПК України судово-психіатричні експертизи у цивільних справах проводяться за попередньою оплатою. 10.10.2023 року на адресу суду надійшов лист щодо оплати призначеної експертизи за клопотанням [PERSON] та [PERSON] в розмірі 80691 грн, який був направлений на офіційну електронну пошту представника [PERSON] (а.с.154 т.3) 12.05.2024 року на адресу суду надійшов лист від Одеської філії СПЕ ДУ "ІПСПЕМН МОЗ України , яким суд повідомляли про відсутність проведення оплати. (а.с.158 т.3) 05.06.2024 року надані судом матеріали для проведення експертизи експертною установою повернуто без виконання посмертної судово-психіатричної експертизи щодо [PERSON] в зв`язку з тим , що експертиза не оплачена. (а.с.160 т.3) Статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Таким чином в України діє презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої, у даному випадку, саме на позивача покладається обов`язок доказування розладу психічного здоров`я заповідача під час складення та підписання заповіту. Тому, проаналізувавши дані обставини, суд вважажє, що доводи позивачів про те, що їх батько [PERSON] на час складення заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними , не доведені належними та допустими доказами. Сама лише обставина, що невдовзі після складення заповіту [PERSON] переніс операцію на серці , що відображалося на його психічному стані на момент укладення заповіту, є припущенням, а судові рішення на можуть ґрунтуватися на припущеннях, що є забороненим в силу ч. 4\~ст. 60 ЦПК України." Також суд вважає, що в суді під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження і доводи позивачки [PERSON] та третьої особи з позовом [PERSON] про те, що заповіт [PERSON] було складено під фізичним та психологічним тиском. Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2011 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК ( 435-15 \~)),\~ судам\~ необхідно\~ враховувати,\~ що\~ насильство\~ має\~виражатися \~в \~незаконних,\~ однак\~ не\~ обов`язково\~злочинних діях.\~Насильницькі дії\~можуть вчинятись\~як \~стороною \~правочину,\~ так\~ іншою\~особою -\~як щодо\~іншої сторони\~правочину,\~ так\~і щодо\~членів її\~сім`ї,\~родичів тощо\~або їх\~майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Суд, виходячи з обставин справи вважає ці доводи голослівними, так як жодних доказів на підтвердження даних доводів суду не надано, а тому це лише припущення сторони, на яких не може ґрунтуватися судове рішення. Так позивачі просили призначити у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити запитання щодо дійсності підписів та почерку [PERSON] на заповіті, а також характеристики його на час підписання заповіту. Між тим ухвалою суду від 22.09.2022 року представнику [PERSON] під час підготовчого судового засідання відмовлено в задоволенні клопотання, так як в порушення вимог ЦПК України та Інструкції про порядок проведення такого виду експертизи суду не надано було вільні зразки підпису померлого [PERSON] , які повинні були бути надані експерту разом з ухвалою про призначення експертизи. Пунктом 1.3 п. 1 Науково-методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи. Після відмови в задоволенні клопотання дані зразки суду не були надані і відповідно на розгляд аналогічного клопотання про призначення почеркознавчої експертизи цього ж представника в інтересах [PERSON] . Тому доводи позивача , що до вчинення морального та психічного тиску на [PERSON] також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, як і не встановлено обставин ставити під сумнів дійсність підпису заповідача на заповіті. Таким чином, узагальнивши всі висновки у справі, суд приходить до єдиного висновку про безпідставність заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін(частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Даючи оцінку всі доводам позивачів , суд вважає за необхідне звернутися до практики Європейського суду з прав людини, який зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Так дана справа в суді розглядалася починаючи з березня 2021 року, а відтак у позивачів було достатньо часу для доведення своїх позовних вимог, правові підстави яких сторони неодноразово змінювали. Позови містили суперечності та не чіткості заявлених підстав для пред"явлення позову, між тим судом з огляду на їх зміст приймав процесуальні рішення в межах заявлених позовних вимог. Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 звернула увагу на загальнодозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким і різноманітним колом осіб, зазначених у\~статті 1252 ЦК України. Призначення цього - переконатись у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати їй можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач - отримати це майно у спадщину. Тому штучно віднаходити підстави для того, аби визнати заповіт нікчемним, коли нотаріус посвідчив заповіт, не відповідає засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля заповідача. Зважаючи на те, що заповіт [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Івановою А.Й., за яким він все своє майно заповів на користь дружини та матері складений з дотримання вимог закону, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, а позивачем та третьою особою в свою чергу не доведено наявність підстав для визнання заповіту недійсним, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] . На підставі \~ст.\~81, 89, 141, 259,\~263- 265, 268 \~ЦПК України,\~суд

Outcome: dismissed