Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку та залишила дитину без батьківського піклування, знаходження батька дитини [PERSON] , невідоме, заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, не надав. 12.05.2022 р. дитину було направлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі про час та місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог закону, у судове засідання не з`явились, причини не явки не відомі, відзив на позов не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачі не направили, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: лист Служби у справах дітей Одеської міської ради від 19.07.2022 р. № 04/5753; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , серія [NUMBER] від 30.06.2022 р.; заява [PERSON] про відмову забрати дитину з пологового будинку від 20.04.2022 р.; акт закладу охорони здоров`я про дитину, яку матір відмовились забрати з пологового будинку від 20.04.2022 р.; довідка КНП «Пологовий будинок № 7» Одеської міської ради від 21.04.2022 р. № 284 про народження [PERSON] дитини жіночої статі, від якої відмовилась; лист Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної військової адміністрації від 12.05.2022 р.№ 36/03 про направлення дитини [PERSON] , [INFO] до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради; лист про надання інформації щодо результатів проведеної роботи з [PERSON] від 14.07.2022 р.; відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) № 6810/24.2918 від 12.05.2022 р.; заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.11.2021 р. про позбавлення [PERSON] батьківських прав; акт обстеження умов проживання від 28.07.2022 р.; розпорядження Ренійської РДА № 93/А-2019 від 16.04.2019 р. про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; заява [PERSON] про відмову забрати дитину, яку народила [PERSON] від 31.05.2022 р.; заява [PERSON] про відмову забрати дитину, яку народила [PERSON] від 26.05.2022 р.; витяг з протоколу № 10 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.08.2022 р.; витяг з протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.08.2022 р.; рішення виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.10.2022 р. № 172 про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з рішенням про його затвердження від 31.03.2023 р. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 09.08.2022 р. до служби у справах дітей Ренійської міської ради надійшов лист служби у справах дітей Одеської міської ради від 19.07.2022 № 04/5753 про те, що на її контролі перебуває питання соціального захисту дитини [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування. Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.06.2022 Малиновським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , 20 квітня 2022 року написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, залишивши дитину без батьківського піклування, про що 20.04.2022 року адміністрацією КНП «Пологовий будинок № 7» Одеської міської ради складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, що підтверджується повідомленням КНП «Пологовий будинок №7» Одеської міської ради від 21.04.2022 № 284. Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені відповідно до ст.133 СК України. Місце знаходження батька дитини - [PERSON] , [INFO] , на час народження дитини, невідоме. Заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я батько не надавав. 12.05.2022 р. Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було направлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради. Центром соціальних служб Одеської міської ради 16.05.2022 у ході бесіди з гр. [PERSON] було з`ясовано, що вона не має можливості та бажання виховувати та утримувати свою новонароджену дитину. З її слів дитина неочікувана і не вписується в життя [PERSON] , яка ще має наркотичну залежність та судом позбавлена батьківських прав відносно п`яти попередніх дітей. На даний час малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей Ренійської міської ради. В ході обстеження, проведеного службою 28.07.2022, про що складений відповідний акт, було з`ясовано, що [PERSON] за адресою реєстрації - [ADDRESS] , не проживає. Місцем проживання дітей, стосовно яких [PERSON] позбавлена батьківських прав, відповідно до розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 16.04.2019 № 93/А-2019, є місце проживання її тітки - опікуна дітей [PERSON] у [ADDRESS] . 26.05.2022 до служби у справах дітей Ренійської міської ради надійшла заява від гр. [PERSON] , яка є двоюрідною бабусею покинутої в пологовому будинку [PERSON] , про ознайомлення неї з документами, які надійшли від служби у справах дітей Одеської міської ради про відмову матері [PERSON] від новонародженої дитини та про відмову забрати малолітню на тимчасове влаштування до себе, так як в неї під опікою знаходяться четверо дітей [PERSON] , щодо яких вона за рішенням суду позбавлена батьківських прав та ще є свої рідні діти та онуки, яким необхідно допомагати. Подібну заяву 31.05.2022 написала й [PERSON] , рідна бабуся покинутої дитини, матір [PERSON] 29 серпня 2022 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на своєму засіданні було вирішено рекомендували органу опіки та піклування влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради, на підставі чого виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було винесено рішення від 05.10.2022 № 172 «Про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України». Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від вихованням дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку затвердженого рішенням виконкому Ренійської міської ради від 31.03.2023 № 60 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Мати дитини [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку та залишила дитину без батьківського піклування, знаходження батька дитини [PERSON] , невідоме. На даний час дитина знаходиться у КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.10.2022 № 172. Протягом шести місяців відповідачі не виявляли батьківського піклування щодо дитини. Також суд враховує, що відповідачку [PERSON] за рішенням суду від 24.11.2021 р. позбавлено батьківських відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Під час розгляду справи не було встановлено, що відповідачі не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку та залишила дитину без батьківського піклування, знаходження батька дитини [PERSON] , невідоме. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав мають бути задоволені. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн., солідарно. На підставі викладеного та

Outcome: approved