Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

26 серпня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0091728, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 13.03.1997 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0091728, виданому 13.03.1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 06.05.1996 року. На зазначену земельну частку (пай) [PERSON] мала право в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , так як перебувала на його утриманні і після смерті якого вона прийняла спадщину, але не оформила своє спадкове право. Позивач вказує, що вона має право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки є її дочкою та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Однак, нотаріус відмовив їй в оформлені спадщини на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я [PERSON] 13.03.1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.03.1997 року, тобто після його смерті. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, в судове засідання представника не направили, будучи своєчасно повідомленими про місце і час розгляду справи і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. До числа спадкоємців за законом належать також непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР) За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Малі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON] . Згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25.07.2023 року (справа № 683/1543/23), яке набрало законної сили 30.08.2023 року, встановлено факт перебування [PERSON] , яка померла [INFO] , на утриманні у [PERSON] , який помер [INFO] , з 1955 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] . Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном. Згідно відповіді від 18.09.2024 року Хмельницького обласного державного нотаріального архіву, по документах архівного фонду Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] , в 1997-2004 роках не заводилась. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості). Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0091728 був виданий на ім`я [PERSON] 13.03.1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.03.1997 року, тобто вже після його смерті. Згідно із ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно із пунктом 17 Перехідних положень ЗК України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 1 Порядку паювання земель паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно із пунктом 2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений Відповідно до статей 5, 22 ЗК України 1990 року кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до положень ст.23 ЗК України 1990 року, в редакції, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. У постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №175/2757/21 вказано, що право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У разі неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц вказував, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. Судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04.04.2024 року (справа № 683/3800/23), яке набрало законної сили 07.05.2024 року, встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0091728, виданого 13.03.1997 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 06.05.1996 року за № 386-р. Таким чином, [PERSON] , який помер [INFO] , за життя правомірно набув право на земельну частку (пай) та на його ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0091728, однак вказаний сертифікат зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.03.1997 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Вказаний Сертифікат є дійсним, доказів визнання його недійсним суду не надано. Судом також встановлено, що [INFO] в с. Малі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON] , яка перебувала на утриманні [PERSON] 21 серпня 2007 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №494/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] , якій 21.08.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлій земельну ділянку, зареєстровано в реєстрі за № 1740. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), яке вона набула в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак не оформила. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої [INFO] [PERSON] , тому вона в порядку спадкування набула право на вищезазначену земельну частку (пай). Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] є дочка [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. При зверненні до нотаріуса, 18.06.2024 року позивачу було відмовлено в оформлені спадщини на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я [PERSON] 13.03.1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19.03.1997 року, тобто після його смерті (письмова відповідь на звернення за № 873/02-14). Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать, що [PERSON] правомірно набув право на земельну частку (пай) в КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а тому це право увійшло до складу спадщини після його смерті та перейшло до його єдиного спадкоємця за законом - [PERSON] , а після її смерті - до її дочки [PERSON] . Отже, за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мацевицьке» с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Outcome: approved