Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 12431-02/2021 у розмірі 47025,00 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.02.2021 року між первісним кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №12431-02/2021 (далі - Договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового смс -ідентифікатора. Згідно умов вказаного Договору, Кредитор надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, оплатності фінансовий кредит в узгодженому розмірі , а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в строк, встановлений Договором. Відповідно до підпункту 1.6 Договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання коштів у позику, які розміщені на сайті Товариства www.zecredit.com.ua, і позичальник підтверджує з їх ознайомленням, погоджується та зобов`язується дотримуватися. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України та визначають порядок, умови кредитування, права та обов`язки сторін. Згідно підпункту 1.7 Договору, сторони узгодили, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» 18.02.2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) був укладений Договір факторингу № 18022022 (далі - Договір факторингу), згідно якого первісний кредитор передав (відступив) позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників, в тому числі й право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 12431-02/2021 від 20.02.2021 року. Як вбачається з запису в Реєстрі, сума заборгованості відповідача складає 47025,00 гривень, з яких: - 9500,00 гривень - сума заборгованості за кредитом; - 37525,00 гривень - сума заборгованості за відсотками За час строку дії кредитного договору відповідач вказану заборгованість не сплачувала, в зв`язку з чим позивач, до якого перейшло право грошової вимоги, звернувся до суду і, посилаючись на норми ст.ст.512-514, 526, 625 - 626 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість в загальному розмірі 47025,00 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 гривень. (а.с.1-4) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2023 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час і місце судового засідання (а.с.30) Відповідач [PERSON] не погодилася з позовними вимогами та подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити, зазначивши наступне: По-перше, згідно умов укладеного кредитного договору від 20.02.2021 року строк кредитування складає 30 днів, тобто до 21.03.2021 року, після спливу якого умови щодо нарахування відсотків (процентів) не підлягають застосуванню. Відповідно до абз.2 ч.1 статті 1048 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Вказана норма може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч.2 ст. 1050 ЦК. При цьому в охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, посилання позивача на доведеність розміру боргу відповідача у зазначеному в позовній заяві розмірі є необгрунтованими, оскільки безпідставними є аргументи про те, що кредитори мали право нараховувати передбачені відповідними договорами кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості. Отже, нарахування позичальнику відсотків за межами дії укладених ним кредитних договорів суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. В той же час, позивачем нараховано заборгованість за процентами за користування кредитом поза межами строку, визначеного договором. Згідно вказаної правової позиції після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, позивачем вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялось. А тому за укладеним договором підлягають стягненню відсотки (проценти) тільки за період з 20.02.2021 року (дата укладення договору) по 21.03.2021 року (строк повернення кредиту). Не підлягають стягненню проценти за користування позикою, нарахованими поза межами строку дії договору, оскільки строк надання кредиту не було пролонговано. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення відсотків у заявлених розмірах підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення відсотків за період кредитування з 20.02.2021 року по 21.03.2021 року тривалістю 30 днів згідно узгодженої умовами договору процентної ставки. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість по відсоткам у розмірі 37 525 грн 00 коп., що явно є безпідставною, завищеною, помилково розрахованою, та, як наслідок, такою, що не підлягає стягненню. Нараховані позивачем відсотки у заявленому розмірі є явно завищеними та такими, що не були погоджені сторонами. Розміри пені або штрафу сторонами взагалі не погоджувалося. По-друге, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливою умовою договору. За таких обставин та з підстав, слід констатувати, що вказані у договорах розміри процентів перевищують розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом, є явно завищеними, не відповідають передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, оскільки визначені в договорі розміри відсотків є явно несправедливим по відношенню до позивача, а їх нарахований та заявлений до стягнення розмір перевищує 50 % тіла отриманого кредиту, то у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих процентів, відсотків в частині, яка перевищує половину тіла кредиту за відповідний рік кредитування (тривалістю 365 днів) однозначно слід відмовити. По-третє, з наданого позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитним договором взагалі не можливо встановити за який період, виходячи з якої процентної ставки та за які періоди прострочення було нараховано заявлені до стягнення розміри процентів (відсотків) за кредитами. Розмір нарахованих відсотків, очевидно здійснений поза межами строку кредитування (забезпечення вимог якого може бути здійснено шляхом заявлення до стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України), а також перевищує 50 % тіла кредиту, що є порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів та є протиправним в силу закону. По-четверте, вважала, що позивачем не надано належних, достовірних доказів на підтвердження на підтвердження обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Позивачем на підтвердження переходу права на стягнення заборгованості за договором кредиту у заявленному розмірі надано суду витяг з реєстру боржників, яким, начебто, засвідчується факт наявності у позивача права вимоги на стягнення заборгованості у вказаному у ньому розмірі. Вказаний витяг фактично є одностороннім актом позивача та не засвідчений підписом і печаткою другої сторонни договору факторингу, у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви з приводу того, що саме у заявлених розмірах у позивача виникло право на стягнення заборгованості за договором кредиту. За таких обставин, відповідач вважала, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі (а. с. 33-35). 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений. Розгляд справ, окрім невідкладних, згідно Рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 року, визначався відповідно до особливостей роботи судів в умовах воєнного стану, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні та необхідності забезпечення безпеки учасників та працівників суду, в зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин. В судове засідання учасники справи не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності з урахуванням позицій, викладених в заявах по суті спору. (а.с.40-41) Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи сторін та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Повноваження позивача та первісного кредитора в сфері надання фінансових послуг підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 624024, Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" від 28.02.2012 року, Розпорядженні національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23.03.2017 року, Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" від 02.07.2019 року, у виписці з ЄДРПОУ ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" від 07.07.2020, Статуті ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" (а. с. 16-23). 20.02.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] був укладений кредитний договір №12431-02/2021, згідно якого Товариство надало відповідачеві фінансовий кредит в розмірі 9500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язуєтьсяя повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно пункту 1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21.03.2021 року Згідно пункту 1.3 Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 273,75% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,75% за добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно пунктів 1.6 - 1.7. Договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання коштів у позику, які розміщені на сайті Товариства www.zecredit.com.ua. Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Розділом 2-6 Договору встановлений порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором, права та обов`язки Сторін, відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів, та інші умови. (а.с.6-7) Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 12431-02/2021 затверджено Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, згідно якого строк кредиту становить 30 днів, сума кредиту 9500,00 гривень, фіксована процентна ставка за день користування 0,75%, сума нарахованих процентів 2137,50 гривень. До остаточної оплати - 11637,50 гривень (а.с.8) Вказаний Кредитний Договір та Додаток № 1 підписані електронним підписом-ідентифікатором відповідача W10973. 18.02.2022 року між первісним кредитором ТОВ "ФК "Інвеструм" та позивачем - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 18022022, за яким ТОВ "ФК "Інвеструм" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, згідно Реєстру боржників, що є невід`ємною частиною Договору факторингу (а. с. 10-13). Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 року, позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №12431-02/2021 за основною сумою боргу - 9500,00 грн; заборгованості за відсотками - 37525,00 грн, в сумі заборгованості разом - 47025,00 грн (а. с. 14). Аналогічні відомості містяться в розрахунку заборгованості, сформованого позивачем за кредитним договором № 12431-02/2021 від 20.02.2021 року, станом на 31.01.2023 року (а. с. 15). Згідно інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн" (платіжна система "Platon") від 15.06.2023 року № 159/06, ТОВ "Платежі Онлайн" як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомило, що на сайті zecredit.com.ua через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція № 31380-59193-64723: дата та час проведення транзакції - 2021-02-20 09:25:20, в сумі транзакції - 9 500,00 гривень на номер карти - [NUMBER] , код авторизації - 383436, банк-емітент - PRIVAT BANK, опис - order_description (а. с. 48). Згідно листа АТКБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-240229/19872 від 03.03.2024, в період з 01.02.2021 року по 01.03.2021 року відповідачці [PERSON] були відкриті платіжні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] . На платіжну картку № [NUMBER] 20 лютого 2021 року було надходження грошових коштів в сумі 9 500 грн 00 коп.(а. с. 85, 87). З розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 12431-02/2021 від 20.02.2021 року вбачається, наданого позивачем на виконання ухвали суду від 06.06.2023 року з роздруківкою про рух коштів вбачається, що відповідачем [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснено платежі: 21.03.2021 року - 3037 грн 50 коп.; 10.04.2021 року - 8 837 грн 50 коп.; 12.05.2021 року - 7 600 грн 00 коп.; 17.06.2021 року - 1 662 грн 50 коп.; 10.08.2021 року - 3 059 грн 00 коп. а отже відповідачем [PERSON] в рахунок погашення своїх зобов`язань за кредитом внесено грошові кошти в загальній сумі 24196,50 гривень (а.с.49-51) При цьому, як вбачається з цього розрахунку, станом на здійснення відповідачем платежу 10 квітня 2021 року в сумі 8837,50 гривень припинилося автоматичне нарахування заборгованості, і у відомостях щодо відсотків, пені, простроченої заборгованості стоїть значення «0» (нуль) В подальшому, з незазначених в розрахунку підстав, оскільки умов пролонгації укладений між сторонами кредитний Договір не містить, 11 квітня 2021 року статус Договору з «прострочен» змінено на «Активен (продлен)», і фактично після погашення заборгованості відбулося подальше нарахування відсотків в тих же розмірах. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, загальні вимоги до кредитного договору встановлені нормами Цивільного кодексу України, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». Посилання позивача на застереження пункту 1.7 Договору щодо нерозповсюдження на спірні правовідносини дії Закону України «Про споживче кредитування» суд до уваги не приймає, оскільки згідно положень ч.1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятої 09 квітня 1985 року N 39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.» Згідно ч.5, ч.6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацем 2 частини другої статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналогічні положення містяться в статті 536 Цивільного кодексу України, згідно яких за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини суд вважає доведеним, що 20.02.2021 року відповідач [PERSON] приєдналася до публічної пропозиції кредитування, запропонованого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», та підписала цифровим аналогом Електронного цифрового підпису Договір кредиту № 12431-02/2021 з Додатком № 1 до Договору, який містить суму кредиту 9500,00 гривень, строк кредиту 30 днів, розмір процентів в розмірі 2137,50 гривень, та загальну суму зобов`язання 11637,50 гривень, зокрема: - 9500,00 гривень - тіло кредиту, - 2137,50 гривень - проценти за користування кредитом протягом строку кредитування 30 днів. Вказані обставини відповідачем визнаються та не оспорюються. Разом з тим, доказів узгодження сторонами умов про пролонгацію кредиту, розміру штрафних санкцій в разі прострочення зобов`язання за кредитом - матеріали справи не містять. Відповідачем категорично заперечується узгодження положень договору щодо автоматичної пролонгації, збільшення розміру відсотків під час пролонгації та інших платежів, нарахованих кредитором після спливу строку кредитування. Згідно статті 518 Цивільного кодексу України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Згідно частини 1 статті 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 13.06.2018 (справа № 548/981/15-ц) неодноразово зазначала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі 9500,00 гривень. Право кредитора нараховувати відсотки за кредитом припинилося 21.03.2021 року. При цьому, як вбачається з «Розрахунку заборгованості за кредитом», наданого позивачем (а.с49-51) відповідачем в рахунок погашення зобов`язань 10.04.2021 року було внесено грошові кошти в загальній сумі - 11875,00 гривень, які, всупереч положенням Закону України «Про споживче кредитування» не спрямувалися первісним кредитором на погашення заборгованості, після чого в подальшому відповідачем внесено грошові кошти різними платежами на суму 12321,50 гривень, що не передбачено кредитним договором та не було узгоджено між сторонами. Як зазначалося вище, відповідачем на рахунок первісного кредитора внесено грошові кошти в загальній сумі 24196,50 гривень. Згідно ч.3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем [PERSON] погашено заборгованість за кредитним договором первісному кредитору 10 квітня 2021 року, а отже зобов`язання припинилося до укладення між первісним кредитором та позивачем Договору факторингу № 18022022. За таких обставин, позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed