Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 5737175 від 04 червня 2023р. в розмірі 78\~255,23 грн., за Кредитним договором № 101824332 від 30 травня 2023 року в розмірі 56\~305,31 грн.. Всього за кредитними договорами: 134\~560,54 грн., а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 04 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5737175 в електронній формі, створений в особистому кабінеті позичальника, за умовами якого кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Також 30 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101824332 в електронній формі, створений в особистому кабінеті позичальника, за умовами якого кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. 26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26 грудня 2023 року до договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 78\~255,23 грн., з яких: 18332 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58523 грн - сума заборгованості за відсотками, 1400 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року до договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56305,31 грн., з яких: 12444 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 42461,31 грн. - заборгованість за відсотками, 1400 грн. заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед TOB «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5737175, Кредитним договором\~№ 101824332 у загальному розмірі 134\~560,54 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд його задовольнити. Ухвалою суду від 17.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 21.10.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідач позов не визнав в повному обсязі. Вказав на недоведеність позовних вимог, а саме того, що позивачем не надано доказів перерахування коштів для відповідача. Зокрема вказував, що грошові кошти від ТОВ «Мілоан» я не отримував, а кредитні договори/паспорти споживчих кредитів не підписував, тому договори є неукладеними. Зокрема у кредитних договорах/паспортах споживчих кредитів містяться лише реквізити сторін, а підпису позичальника як власноручного так і електронного (за допомогою одноразового ідентифікатора) немає. 12.11.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Відповідно до вказаної відповіді позивач вказує, що при укладанні Договорів про надання фінансових кредитів клієнтом, тобто відповідачем, власноруч було зазначено рахунок позичальника, на яку і було перераховано кредитні кошти. Щодо надання первинних бухгалтерських документів позивач зазначає, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5737175 в електронній формі, створений в особистому кабінеті позичальника, за умовами якого кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. (а.с.6-11) Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору. Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав?язування її придбання. Встановлено, що 30 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101824332 в електронній формі, створений в особистому кабінеті позичальника, за умовами якого кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. (а.с.24-29) Згідно із ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до\~ст. 638 ЦК;\~України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів Даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вбачається, що 26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за що було сплачено грошові кошти в сумі 2038050,89грн.. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26 грудня 2023 року до договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 78\~255,23 грн., з яких: 18332 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58523 грн - сума заборгованості за відсотками, 1400 грн. - заборгованість за комісією. (а.с.16) Відповідно до реєстру боржників №2 від 26 грудня 2023 року до договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 56305,31 грн., з яких: 12444 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 42461,31 грн. - заборгованість за відсотками, 1400 грн. - заборгованість за комісією. (а.с.34) Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача ні на рахунок попереднього кредитора. Згідно ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, товариством повністю було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу обумовлену останнім суму кредиту. З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що на ім?я [PERSON] ІПН [NUMBER] в банку емітовано карту N? [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 04.06.2023 р. здійснено переказ коштів на суму 20 000,00 UAH. Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Miloan. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 2322770761 20 000,00 UAH. (а.с. 118) Факт переказу кредитних коштів у сумі 20\~000, 00 грн. також підтверджується платіжним дорученням № 102100925 від 04.06.2023 року. (а.с. 93) З відповіді АТ «Універсал Банк» на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що станом на 30.05.2023 року, на ім?я [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 30.05.2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] було зарахування грошових коштів у розмірі 14000.00 грн. від EasyPay. (а.с. 119) Факт переказу кредитних коштів у сумі 14\~000, 00 грн. також підтверджується платіжним дорученням № 65692020 від 30.05.2023 року. (а.с. 89) Як вбачається з розрахунку заборгованості № 101824332 від 30.05.2023, відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору N? 101824332, а саме п.п. 1.5.2, а саме 210,00 грн. в день. З 15.06.2023 відсотки нараховувалися відповідно до п.п. 1.6,2.3.1.2., а саме по 420,00 грн. в день. (а.с. 90-62) Як вбачається з розрахунку заборгованості № 5737175 від 04.06.2023, відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору N? 5737175, а саме п.л.1.5.2, а саме 210,00 грн. в день. З 20.06.2023 відсотки нараховувалися відповідно до п.п. 1.6,2.3.1.2., а саме 600,00 грн. в день.(а.с.94-96) Крім того, міститься інформація про оплату боргу, що є підтвердженням визнання Відповідачем заборгованості за Кредитним договором, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі N? 526/405/13. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. Однак, відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України\~відповідач зобов`язання за вказаним вище договорів не виконав. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд приймає до уваги позицію відповідача, що викладено у відзиві на позовну заяву, при цьому зазначає, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 5737175 від 04 червня 2023р. та Кредитним договором № 101824332 від 30 травня 2023 року належним чином не виконав, в результаті чого, згідно розрахунку представника позивача, мається заборгованість, що становить за кредитним договором № 5737175 у розмірі 78\~255,23 грн., з яких: 18332 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58523 грн - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 101824332 у розмірі 56305,31 грн., з яких: 12444 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 42461,31 грн. - заборгованість за відсотками. Однак з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 31.05.2024 р. банком включено заборгованість за комісією в сумі 1400 грн. за кредитним договором N? 5737175 від 04.06.2023 р. та включено заборгованість за комісією в сумі 1400 грн. за кредитним договором N? 101824332 від 30.05.2023 р..(а.с. 17,35) Згідно п.1.5.1. за кредитним договором N? 5737175 від 04.06.2023 р.: «Комісія за надання кредиту: 1400.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту». Згідно п.1.5.1. за кредитним договором N? 101824332 від 30.05.2023 р.: «Комісія за надання кредиту: 1400.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту». Однак вказана вимога банку задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати у спірному кредитному договорі винагороду за управління кредитом, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на таке. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій\~статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору. Аналізуючи викладене, паспорти споживчого кредиту, розрахунки заборгованості суд вбачає, що кредитор зобов`язує позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 1400 грн. за кредитним договором N? 5737175 від 04.06.2023 р. та включено заборгованість за комісією у розмірі 1400 грн. за кредитним договором N? 101824332 від 30.05.2023 р., що є несправедливим. Тому вимога про стягнення комісії не підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України, достатніми єдокази,які усвоїй сукупностідають змогудійти висновкупро наявністьабо відсутністьобставин справи,які входятьдо предметадоказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі ч.ч. 1, 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договорами у загальному розмірі: 131\~760, 31 грн.. Відповідно до положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial