Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2016 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00000443251 та отримання кредитної картки. На підставі анкетизаяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 06.07.2020 року у розмірі 25050,34 грн., з яких заборгованість за кредитом 15980,82 грн., відсотками 8619,52 грн, пеня 450 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився. У наданих запереченнях на відзив на позовну заяву просив задовольнити позовні вимоги, справу розглянути за відсутності представника АТ «А-Банк». В обґрунтування заперечень проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розписку факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Із розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Щодо використання кредитних коштів невідомими особами зазначив, що позивач своєчасно не повідомив банк про втрату кредитної картки, карткою скористались в сервісі «А24», чого без знання доступу до телефону позивача і знання ПІН-коду (чи паролю «А24») зробити не можливо. Тобто, навіть якщо допустити, що позивач не передавав нікому платіжну картку та телефон, він допустив втрату інформації щодо ПІНу та/або паролю від «А24». Окрім того, зауважив, що факт звернення позивача до правоохоронних органів та, навіть порушення кримінальної справи, не підтверджує наявність факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення. Без відповідного рішення існує вірогідність вчинення шахрайських дій самим позивачем за допомогою інших осіб. В судове засідання відповідачка не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що АТ «Акцент-Банк» неправомірно наполягає на стягненні заборгованості за кредитом, а також відсотків по користуванню кредитом та пені за його несвоєчасне погашення, достеменно будучи обізнаним, що відповідні кредитні кошти відповідачем не знімалися, а були одержані зловмисниками шахрайським шляхом, про що у відповідності до вимог чинного законодавства одразу був повідомлений позивач, який не вчинивши при цьому жодних дій щодо зупинення здійснення банківської операції та відновлення залишку грошових коштів на рахунку, лише запропонував їй звернутися до правоохоронних органів для встановлення осіб, винних у вчиненні даного злочину. 18.09.2019 року відповідні відомості були внесені до ЄРДР за №12019220380001406 за ч.1 ст. 190 КК України на підставі поданою нею до Лозівського ВП відповідної заяви. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не завершено. Отже, враховуючи факт неправомірного зняття кредитних коштів з її карткового рахунку, (стягнення яких є предметом спору в цій справі), у зв`язку з чим здійснюється кримінальне провадження по встановленню осіб, які ці кошти викрали, про що достеменно відомо позивачу у справі та ним не спростовується, вважає, що у неї у розумінні вимог ст. 1054 ЦК України не виникло за вищевказаних обставин обов`язку по поверненню кредитних коштів, які фактично вона не одержувала. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2016 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00000443251 та отримання кредитної картки. На підставі анкетизаяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно укладеного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 06.07.2020 року у розмірі 25050,34 грн., з яких заборгованість за кредитом 15980,82 грн., відсотками 8619,52 грн., пеня 450 грн. З наданим розрахунком відповідачка не погоджується, як зазначила остання у відзиві на позов, що 08.09.2019 року з її банківського рахунку шахрайським шляхом були зняті кошти, про що вона одразу повідомила банк та написала заяву до поліції. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019220380001406 від 18.09.2019 вбачається, що 17.09.2019 року до Лозівського ВП надійшла заява від [PERSON] про те, що 08.09.2019 року невідома особа, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами заявниці у сумі 13100 грн., чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму. Із копії рапорту ст.о/у СКП Лозівського РВП вбачається, що в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №12019220380001406 від 18.09.2019 за фактом ч.1 ст. 190 КК України було отримано дозвіл на тимчасовий доступ до банківської документації «Приватбанку». В ході аналізу тимчасового доступу по рахунку вказаної банківської картки- емітент банку «Приватбанк», було встановлено, що вказана банківська картка належить [PERSON] . Згідно пояснень потерпілої [PERSON] з її банківського рахунку 08.09.2019 року були перераховані грошові кошти саме на вищезазначену банківську картку. Встановлено, що 08.09.2019 року о 17-30 на вказану картку заходять грошові кошти у сумі 12700 грн., після чого в період часу з 17-29 по 17-31 грошові кошти знімаються в сумі 4000 грн., 5000 грн., 3000 грн., 600 грн. з банкомату, розташованого за адресою: м.Слов`янськ, вул. Олімпійська, буд.7 №CADO2516, а також здійснюється поповнення мобільного телефону. Також встановлено, що вказаною банківською карткою користується не [PERSON] , а інша особа, яка на час вчинення кримінального правопорушення зареєстрована у Донецькій області, на даний час мешкає у Київській області та яка може бути причетна до скоєння кримінального правопорушення. Пунктом 2.1.1.5.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за фактом втрати картки, PIN-коду або одержання повідомлення про їх незаконне використання Клієнт зобов`язується негайно повідомити про це банк, а також правоохоронні органи. Відповідно до положень статті 1073\~ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 10 листопада 2011р. у справі №15-рп/2011 роз`яснив, що положення пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно з пунктом 37.2\~статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(що діяв на час спірних правовідносин та втратив чинність на підставі Закону № 1591-ІХ від 30.06.2021) у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого\~постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. При вирішенні спору необхідно приймати до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15, яка ґрунтується на тому, що не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов помилкового висновку про вину особи - споживача як підставу цивільно-правової відповідальності. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження №61-3239св18) вказану правову позицію підтримав, зазначив, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Аналогічний правовий висновок наведений і у Постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 у справі №691/699/16-ц. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що невідомою особою було перераховано кошти з карткового рахунку відповідача на іншу банківську картку. Після того як [PERSON] дізналася про несанкціоновані фінансові операції по її рахунку, що мали місце 08.09.2019, вона повідомила позивача через працівників банку та звернулася із заявою до поліції щодо заволодіння її грошовими коштами шахрайським шляхом, та наявне кримінальне провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Відповідно до ст.22\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті кредитної картки, незаконному використанню «А24» або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, в свою чергу, відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк».

Outcome: dismissed