Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на не те, що в період шлюбу у них з відповідачкою народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . У березні 2018 року вони з відповідачкою припинили сумісне проживання та рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 29.11.2018 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу між ними відповідачка жодного разу не виявляла бажання побачитись з дитиною або іншим чином прийняти участь у вихованні. Їх син [PERSON] був зарахований в списки вихованців Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 643 міста Києва з 17.09.2020 по 26.05.2022, відвідував групу закладу регулярно, дитину весь час перебування в закладі дошкільної освіти опікував він (позивач) та рідна тітка [PERSON] . За весь час перебування дитини в закладі мати жодного разу не з`являлась, участі у житті та вихованні дитини не приймала. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 17.11.2023 року від Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 110 імені К. Гапоненка міста Києва, [PERSON] навчається з 01.09.2022 року по теперішній час в даній школі, куди його приводить і забирає він (позивач), а іноді бабуся. Він (батько) цікавиться навчанням та перебуванням дитини у школі. Мати батьківські збори не відвідувала та з класним керівником не спілкувалася. Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не спілкується. Всі питання щодо виховання вирішуються ним (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ставищенського районного суду від 29.05.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 40-52). Ухвалою Ставищенського районного суду від 25.10.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи (а. с. 196). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові. В судове засідання 04.12.2024 року відповідачка не прибула, до суду подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та зазначенням, що позовні вимоги визнає (а. с. 223, 224), про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повісти, копії ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками за місцем її проживання, про яке вона повідомила в підготовчому судовому засіданні 30.07.2024 (а. с. 95-97, 199), проте, вказане поштове відправлення повернулось з довідкою відділення ПАТ «Укрпошта» з відміткою щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 219). Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином. Крім того, відповідачка про розгляд справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 197), відзив на позовну заяву не надала. В підготовчому судовому засіданні 30 липня 2024 року відповідачка [PERSON] позов визнала, проте, ухвалою суду, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, було визнано за неможливе прийняття визнання позову з огляду на відсутність висновку Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (а. с. 97 зв.), після чого за клопотанням відповідачки було оголошено перерву для надання можливості отримати правову допомогу, оголошено перерву до 07.08.2024 (а. с. 95 - 98, 101). В подальшому в підготовче судове засідання відповідачка не з`являлась. В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Даценко В. М. не заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що висновок органу опіки і піклування Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради затверджений про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затверджено рішенням виконавчого комітету вказаної селищної ради, що надані суду. В судове засідання представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не прибув, про час та місце розгляду справи служба повідомлена належним чином (а. с. 206). Вказана служба листом від 22.10.2024 надіслала висновок служби щодо вирішення спору між сторонами, просить справу розглядати у відсутність представника служби (а. с. 183). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON] , представника Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Даценка В. М., вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 29.11.2018 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] , з березня 2018 року сторони проживають окремо, [PERSON] (на даний час [PERSON] ) проживає з іншим чоловіком. Вказане підтверджується копіями рішення суду (а. с. 225) та свідоцтва про народження дитини (а. с. 21). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 37653094 від 26.02.2019, витягу з реєстру територіальної громади від 11.01.2024, акту про проживання від 04.10.2023 та копії паспорта (а. с. 12 - 17) малолітній [PERSON] , 2015 року народження, зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9, 10, 11). Згідно довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 643 міста Києва № 68 від 03.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , був вихованцем вказаного закладу з 17.09.2020 року по 26.05.2022 року, відвідував групу закладу регулярно, дитину весь час перебування в закладі дошкільної освіти опікував батько - [PERSON] та рідна тітка дитини [PERSON] . За весь час перебування дитини в закладі мати жодного разу не з`являлась, участі у житті та вихованні дитини не приймала (а. с. 6). Відповідно до відповіді Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 110 імені К. Гапоненка міста Києва та характеристики вказаного навчального закладу від 17.11.2023 року малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаній школі з 01.09.2022 року по теперішній час. До школи хлопчика приводить і забирає батько [PERSON] , іноді бабуся. Батько цікавиться навчанням та перебуванням дитини у школі. Мати батьківські збори не відвідувала та з класним керівником не спілкувалася. Дитина забезпечена всім необхідним для навчання, розповідає, де проводить час з батьком, про маму нічого не говорить (а. с. 7, 8). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради від 05.06.2024 № 223 та згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 16.09.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 63, 66). Органом опіки та піклування Виконкомом Ставищенської селищної радиБілоцерківського району Київської області надано висновок від 17.07.2024 № 03-06/1050 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 90-91), який затверджено рішенням виконавчого комітету вказаної селищної ради від 17.07.2024 № 1403. (а. с. 92). Голосіївська районна в місті Києві військова адміністрація надала висновок від 22.10.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок мотивований наступним. Батько - [PERSON] надав до Служби підтверджуючі документи, що ознак наркологічних та психіатричних захворювань не має. Відповідно до довідки та характеристики, наданої ТОВ "СЕРВІС ЮНІТ СІТІ" від 05.07.2024 № 0507/68 та від 04.07.2024 № 0407/67 [PERSON] з 17.07.2020 року працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування. За місцем роботи характеризується позитивно. Його дохід за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року склав 117 716, 63 грн. За інформацією закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 643 міста Києва, [PERSON] відвідував заклад з 17.09.2020 року по 26,05.2022 року. На початку відвідування емоційний стан дитини був не стабільним. У подальшому психо\-емоційний стан дитини покращився, Відносини у спілкуванні дитини з однолітками та дорослими були дружні та доброзичливі. Практичний психолог залучався тільки на загальних групових заняттях згідно програми навчально-виховного процесу. Хлопчик регулярно відвідував заклад дошкільної освіти. Завжди був охайним та чемним. Опікувався вихованням дитини батько [PERSON] та тітка - [PERSON] , які приймали активну участь у житті дитини та навчально-виховному процесі закладу. Відповідно до інформації гімназії № 110 міста Києва, наданої листом від 24.07.2024 № 05-14/180, [PERSON] навчається у гімназії з 1 вересня 2022 року по теперішній час. Зі слів класного керівника [PERSON] до школи хлопчика приводить та забирає батько., іноді баба з боку батька. Батько цікавиться навчанням та перебуванням дитини у школі. Мати дитини батьківські збори не відвідувала, класний керівник з нею не спілкувався. Батьком надано копію декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] , укладену ним з лікарем КНП «ЦПМСД №2» [PERSON] [INFO] . На прийом до психолога Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб (надалі Центр) з метою вивчення психологічного стану дитини та її особистісних характеристик, особливостей дитячо-батьківських відносин та прихильність дитини до батьків були запрошені батько [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] та матір дитини [PERSON] . Діагностика проводилась в кабінеті психолога Центру в період з 13.08.2024 по 03.09.2024 в індивідуальній формі по 60 хвилин. Всього відбулось п`ять консультацій психолога, з них: три з малолітньою дитиною [PERSON] , одна з батьком дитини [PERSON] та одна (за допомогою телефонного зв`язку) з матір`ю дитини, [PERSON] . Під час роботи з психологом [PERSON] розповів, що з 2-х років проживає разом із батьком. Вільний час хлопець любить проводити із друзями на прогулянках. Свій емоційний стан дитина охарактеризувала як позитивний. [PERSON] на питання про біологічну матір відповів, що не пам`ятає її, але знає про її існування, має прихильність до батька. Будь-яка взаємодія із біологічною матір`ю відсутня. Матір проінформовано про відвідування консультацій психолога Центру, однак, вона відмовилась, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років (а. с. 211-215). З урахуванням даних вказаного висновку, думки представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області [PERSON] , з урахування віку малолітнього [PERSON] , який відповідно до висновку при спілкуванні з психологом зазначив, що не пам`ятає матір, але знає про її існування, має прихильність до батька, суд дійшов висновку про недоцільність заслуховувати його думку при розгляді вказаної справи, про що було зазначено в ухвалі суду від 25.10.2024 року про закриття підготовчого провадження (а. с. 196). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Відповідно до пункту та 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2). У пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та свідоме нехтування нею вказаними обов`язками по відношенню до малолітнього сина[PERSON] , [INFO] , підтверджено наявними в матеріалах справи вищевказаними письмовими доказами, які не оспорюються відповідачкою в ході розгляду справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина[PERSON] , [INFO] , а тому позовна заява про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно вказаної дитини підлягає задоволенню.

Outcome: approved