Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона із відповідачем є батьками двох дочок, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, на даний час подружжя проживає окремо, спільне життя не склалось, доньки проживають разом із матір`ю. Відповідач допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, а тому вона вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав та прав спільних дітей. У зв`язку із викладеними обставинами [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 грн кожній, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовною заявою до суду 18.09.2024 і до досягнення кожною дитиною повноліття. У судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що відповідач з моменту припинення шлюбних відносин у грудні 2023 року матеріальну допомогу на утримання дітей в достатньому розмірі не надає, кошти у сумі 500 грн на кожну дитину, які сплачував батько, не забезпечують потреби дітей на місяць. Позивач на обгрунтування позовних вимог вказала, що мінімальні потреби на кожну дитину в середньому на тиждень становлять 1000 грн, це без врахування вартості придбання одягу та оплати інших додаткових витрат, у тому числі додаткових занять. На даний час позивачка орендує квартиру для проживання у м. Хмельницький та не має змоги самостійно забезпечувати базові потреби дітей із врахуванням тих відносин, які склались між нею та батьком дітей. Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково та вказав на те, що на його утриманні перебувають обоє батьків пенсійного віку, які є непрацездатними. Крім цього, він несе витрати на оренду квартири, придбання одягу, ліків, продуктів харчування, тощо. Із врахуванням указаних обставин стверджує, що заявлений у позовній заяві розмір аліментів є надмірно великим для нього, а тому просить суд задовольнити позовну заяву частково та стягувати із нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, як це визначено законодавством. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та надала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Також вказала, що відповідач немає постійного доходу, який саме розмір доходів у відповідача їй не відомо, однак він не достатній для забезпечення базових потреб відповідача, у тому числі в частині утримання батьків пенсійного віку. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Суд ухвалою від 20.09.2024 прийняв указану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду 02.10.2024 від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог. Від відповідача у справі 23.10.2024 надійшов відзив на позовну заяву. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що на утриманні [PERSON] знаходяться доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьком указаних дітей, відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.03.2009 та серії [NUMBER] від 04.10.2012, відповідно, є [PERSON] . Позивач [PERSON] та від шлюбу спільні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю. Указані обставини не заперечуються відповідачем у справі. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , є відносини, які пов`язані із виконанням обов`язку щодо утримання дітей до досягнення ими повноліття, а саме щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з платника аліментів (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд при вирішенні спору. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачкою у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що разом із нею проживають та на її утриманні перебувають спільні із відповідачем діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За результатами оцінки доказів наданих суду відповідачем на підтвердження обставин неспроможності сплачувати аліменти у розмірі більшому,ніж у розмірі гарантованому державою, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку, він несе витрати, які не дають йому можливості надавати допомогу на утримання власних дітей. Обов`язок щодо утримання дітей, які не досягли вісімнадцятирічного віку покладається на обох батьків. Згідно\~зі ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, може надавати допомогу в утриманні своїх дітей, у зв`язку з чим визначає розмір аліментів у\~твердій грошовій сумі, а саме по 3000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення 18.09.2024 позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Саме указаний розмір аліментів зможе забезпечити належне забезпечення потреб дітей та їх розвиток і при цьому не буде надмірним тягарем для платника аліментів. На підставі п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат у справі. За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на положення законодавства про звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial