Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на дві земельні ділянки загальною площею 0,74 га призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гарасимівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 045400 від 12.03.2001 року в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що її бабусі по татовій лінії [PERSON] на праві власності належало будинковолодіння по [ADDRESS] , на яке вона за життя не оформила свідоцтво про право власності, а також вищевказані земельні ділянки. [INFO] бабуся [PERSON] померла. Ще за життя, а саме 10.12.1996 року, вона склала заповіт, яким на випадок смерті заповіла їй все належне їй майно. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно і вона є єдиною спадкоємницею. Її батько [PERSON] (син спадкодавця) помер [INFO] . Інших спадкоємців немає. Вона фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , оскільки в зв`язку із значним погіршенням її стану здоров`я, у січні 2009 року переїхала проживати в її будинковолодіння по [ADDRESS] і з цього часу вони постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. Незадовго до смерті [PERSON] вона здійснювала за нею догляд, провела її похорон, встановила на її могилі пам`ятник. Також вона з часу смерті спадкодавця і по сьогоднішній день користується усім її майном. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2011 рокувизнано за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Приймаючи таке рішення, суд фактично встановив факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Разом з тим, у мотивувальній частині рішення суд прямо не зазначив про встановлення такого факту. У нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки, у зв`язку з тим, що нею пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, що позбавляє її можливості оформити спадщину. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на дві земельні ділянки загальною площею 0,74 га призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гарасимівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 045400 від 12.03.2001 року в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві у випадку її неявки в судове засідання, просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якій позов визнав та просив розгляд справи проводити без участі представників Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 27). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 045400 від 12.03.2001 року, який виданий на підставі рішення Гарасимівської сільської Ради народних депутатів ХІІ сесії третього демократичного скликання від 27.02.2001 року та зареєстрованийв Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 278, [PERSON] (бабуся позивача) на праві власності належало дві земельні ділянки загальною площею 0,74 га, призначені для товарного виробництва, що розташовані на території Гарасимівської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 3). Батько позивача [PERSON] народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] (бабуся позивача), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). 30.04.1988 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 4). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78825523 від 21.10.2024 року (а.с. 11) 10.12.1996 року [PERSON] посвідчила заповіт в Гарасимівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, номер в реєстрі 35. Згідно довідки Гарасимівського старостинського округу Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 230 від 23.07.2024 року (а.с. 8) [PERSON] була постійною жителькою с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області і на день смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . З січня 2009 року разом з [PERSON] постійно проживала її онука [PERSON] (позивач), вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комінальні платежі. Незадовго до смерті [PERSON] здійснювала за нею догляд та проводила її похорон. Встановила на могилі покійній надгробний пам`ятник. З часу смерті [PERSON] і по даний час [PERSON] користується усім майно покійної бабусі. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в Гарасимівській сільській раді 10.12.1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 35 Нормами частини 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2011 рокувизнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] (а.с. 9). Вищевказаним рішенням встановлено, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину. Звернувшись до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В., позивач [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини, що підтверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 907/01-16 від 21.10.2024 року (а.с. 10). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78825516 від 21.10.2024 року відомості щодо спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в реєстрі відсутні (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 82, 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved