Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів, шляхом їх зменшення. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 06.06.2009 він перебував у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . Шлюб між ними розірваний згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 у справі №\~315/165/16. Рішення набрало законної сили 26.04.2016. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач сплачує на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.03.2016, на підставі судового рішення у справі № 315/167/16-ц від 06.04.2016. З моменту прийняття рішення про стягнення аліментів з позивача його матеріальне становище та сімейний стан змінилися. Так, він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 у справі №\~332/4125/23 за заявою [PERSON] , з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 21.07.2021, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач на даний час є безробітним, з останнього місця роботи він звільнився 28.12.2022 на підставі ст. 38 КЗпП України через те, що підприємство не виплачувало заробітну плату в період з березня по грудень 2022 року. Окрім цього, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, позивач зі своєю родиною був вимушений покинути свою домівку і переїхати до іншої місцевості, а саме до [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним вище позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання їх спільного сина [PERSON] , 26.09.2009, до 1/6 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено здійснювати з викликом сторін. Ухвалою суду від 19.09.2024 здійснений перехід до стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 22.10.2024 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що розірваний відповідно до рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.04.2016, справа № 315/165/16. Рішення набрало законної сили 26.04.2016 (а.с.\~16-18). Відповідно до повної інформації про народження [NUMBER] , позивач та відповідач є батьками [PERSON] , 26.09.2009 (а.с. 11-12). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.04.2016, справа №\~315/167/16-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] , з останнього на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 133-134). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 10). Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 у справі №\~332/4125/23 за заявою [PERSON] , з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 21.07.2021, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.\~19). Також позивач на підтвердження свого тимчасового безробіття долучає відомості з Пенсійного фонду України, з яких вбачається, що останні відрахування з його заробітної плати здійснювались у 2022 році та відомості про трудову діяльність (а.с. 20-24, 25-26). Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що: позивач бажає компенсувати збільшення розміру аліментів на другу дитину за рахунок першої дитини; позивач вказує на те, що є безробітним, однак не долучає доказів перебування на обліку в Центрі зайнятості; доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача ним не надано, натомість заборгованості зі сплати аліментів він не має, що в черговий раз доводить, що його матеріальний стан є задовільним для подальшої сплати аліментів за рішеннями судів; доказів на підтвердження того факту, що він є внутрішньо переміщеною особою позивачем також не надано. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.\~192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України в рамках цивільної справи № 6-143цс13 від 05.02.2014. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він знову зареєстрував шлюб, в якому у нього народилася ще одна дитина, яка перебуває на його утриманні. Окрім того, він є безробітним, адже звільнився ще у 2022 році через затримки виплати заробітної плати, є внутрішньо переміщеною особою. Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини або дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такої думки дійшов і Верховний Суд у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 та у справі № 715/2073/20 від 28.05.2021. Матеріалами справи, а саме розрахунком від 28.06.2024, підтверджується, що станом на 2024 рік позивач отримує дохід в ТОВ «ТК-САПСАН», окрім того, він хоча і має заборгованість в розмірі 15\~049,09 грн, однак з цього ж розрахунку вбачається, що позивач аліменти сплачує регулярно (а.с. 116-117). Отже, доводи позивача про те, що він є безробітним спростовані наявними матеріалами справи, заперечень щодо цього ним не надано. Разом з цим, твердження позивача про те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України він зі своєю родиною був вимушений покинути свою домівку і переїхати до іншої місцевості, а саме до [ADDRESS] , не підтверджені жодними доказами в розумінні статей 77-80 ЦПК України. Окрім наведеного, судом в ході розгляду справи встановлено, що аліменти на утримання сина [PERSON] , 26.09.2009, стягуються за рішенням суду від 06.04.2016, на сина [PERSON] , 21.07.2021 від 27.07.2023, а з відповідним позовом позивач звертається до суду лише у березні 2024 року. В даному випадку суд дійшов до висновку, що незважаючи на те, що аліменти на утримання сина від першого шлюбу стягуються за рішенням суду з 2016 року, а друга дитина народилася у 2021 році і позивач до 2024 року до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів не звертався, логічно дійти висновку, що стягнення аліментів на утримання другої дитини жодним чином не вплинуло на його матеріальний стан навіть з врахуванням зміни сімейного стану. Доказів на підтвердження того, що матеріальний стан позивача не дозволяє і надалі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду, суду не надано, а навіть спростовано матеріалами справи та з боку позивача не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у позовних вимогах, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed