Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 02 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи батьком дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки не приділяє увагу її вихованню, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для її всебічного розвитку, а також не проявляє до доньки батьківської уваги та турботи. 1.3. 15 грудня 2022 року та 10 лютого 2023 року [PERSON] надала додаткові пояснення, за змістом яких після надання органом опіки та піклування висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками та ухилятися від сплати аліментів. Боржник чисельні виклики державного виконавця ігнорує, двері ніхто не відчиняє, спілкування відбувається виключно у телефонному режимі. Відповідач взагалі не спілкується з донькою, не цікавиться її життям. Висновок був складений за результатами спілкування з відповідачем в телефонному режимі. Вважає, що телефонна розмова зі співрозмовником, особа якої не встановлена, не могла бути використана як аргументація для вирішення даного питання. До висновку не додано будь-якого документу, який би підтверджував та фіксував хід бесіди. Якщо відповідач нібито працює в м. Одесі, чому він багато років не допомагає в утриманні дитини, не приїжджає до м. Ізмаїла провести з донькою якийсь час, поцікавитися її життям, здоров`ям, потребами тощо. Відповідач навіть не цікавиться дочкою в телефонному режимі. На думку позивачки, вказане свідчить про недбалість та поверхневість або навіть упередженість з боку органу опіки та піклування при підготовці висновку щодо даного спору. Звернула увагу, що біологічний батько не забезпечує право дитини на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. ІІ.\~Процедура\~ 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 02.06.2022 року, справа №946/3713/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с. 33). 2.2. 13.09.2022 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с.36). 2.3. Ухвалою суду від 02.05.2023 року цивільну справу вирішено розглядати на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку) (а.с.97). 2.4. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2023 року позов задоволено, позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.98-100). 2.5. Ухвалою суду від 12.10.2023 року скасовано заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2023 року (а.с.160). 2.6. Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2 а.с.18). 2.7. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. ІІІ Позиція учасників 3.1. У судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала в повному обсязі та наполягала на її задоволенні на підставі викладених у ній доводів. У своїх запереченнях від 29.01.2024 року на відзив зазначила, що поодинокі спроби спілкування батька з дитиною, про які пише його адвокат, насправді були хуліганськими спробами з`ясування стосунків з позивачкою, а не намаганням побачитися з донькою. Коли відповідач приїжджав за місцем її проживання з донькою, він завжди перебував у стані алкогольного сп`яніння, вимагав щоб вона вийшла до нього для з`ясування якихось не з`ясованих питань. При цьому після її відмов починав нецензурно лаятися та намагатися незаконно потрапити до її житла. При цьому побажань побачитися з донькою відповідач ніколи не висловлював. Єдина адекватна реакція, в таких випадках, з її боку, полягала у виклику патрульної поліції. При цьому кожного разу, коли відповідач чув, що вона викликає поліцію, він завжди убігав з місця подій, а поліціанти, які приїжджали на виклик, завжди констатували відсутність правопорушника, що унеможливлювало оформлення справи про адміністративне правопорушення. Позивачка, в свою чергу, не перешкоджала би спілкуванню батька з донькою за умов, якщо б батько знаходився у тверезому стані та висловлював бажання у такому спілкуванні. Востаннє відповідач приїздив за місцем їхнього з донькою проживання у жовтні 2019 року. Свій висновок орган опіки та піклування робив з врахуванням обіцянок відповідача про погашення заборгованості по аліментам та відновлення участі у вихованні дитини, які він давав ще восени 2022 року, однак з тих пір свої обіцянки так і не виконав, а лише намагається зберегти батьківство як формальну підставу для уникнення мобілізації під час військового стану. Позбавлення ж відповідача батьківських прав відносно доньки призведе до втрати права на відстрочку від військової служби. Щодо того, що відповідач працевлаштувався та погашає заборгованість по аліментам відзначила, що 24.01.2024 року нею була отримана відповідь Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського району Одеської області, згідно з якою з січня 2024 року боржник припинив трудовий контракт з ТОВ «Авто Груп» у зв`язку з чим стягнення аліментів з його доходів припинено. В матеріалах виконавчого провадження відсутні пояснення [PERSON] з приводу наявної заборгованості по аліментам та планів щодо її погашення. Станом на теперішній час розмір заборгованості по аліментам складає 13 459,67 гривень, що дорівнює розміру заборгованості за 6 місяців. Також державним виконавцем надано відповідь ДПСУ від 20.12.2023 року про джерела доходів боржника, згідно з якою останній отримав доходи від ТОВ «Спейсикс» та ТОВ «ВБЕТ Україна», аліменти від якої не сплачував, що свідчить про ухилення від їх сплати. Вищенаведені факти та обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, оскільки взагалі не спілкується з дитиною, не виховує її та не приймає участі у матеріально-фінансових витратах на життя доньки. 3.2. Відповідач та його представник адвокат Бец Н.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечували проти задоволення позовних вимог, надавши 18.12.2023 року відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник відповідача не погодилася із доводами, викладеними у позовній заяві, вважала їх хибними та такими, що порушують батьківські права відповідача відносно доньки. Додатково зазначила, що будь-яких доказів на підтвердження застосування відповідачем фізичного та психологічного насилля в присутності дитини позивачка до позову не додала. А отже, дані твердження є надуманими та не відповідають дійсності. [PERSON] неодноразово приїздив до м. Ізмаїл безпосередньо за адресою проживання колишньої дружини та доньки з метою побачитись та поспілкуватись з останньою. Проте, [PERSON] чинила опір та не пускала відповідача ані на подвір`я, ані до будинку, де знаходилась їхня донька. При таких візитах відповідача та намаганнях потрапити до будинку позивачка неодноразово викликала поліцію. Задля підтвердження відповідної інформації, нею 20.05.2023 року було направлено адвокатський запит до Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області. Листом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області № 65/5/1 - вх50аз від 09.08.2023 повідомлено, що до чергової частини Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надходили заяви та повідомлення [PERSON] , а саме: 1) ЄО №8359 від 11.06.2019 року, про виникнення неприязних стосунків з колишнім чоловіком, який розбив вікно за місцем її мешкання; 2) ЄО №12446 від 15.08.2019 року, про конфлікт з колишнім чоловіком; 3) ЄО № 15634 від 05.10.2019 року, про вчинення психологічного насильства в сім`ї відносно позивачки та дитини за місцем їх мешкання; 4) ЄО № 15711 від 07.10.2019 року, про те, що колишній чоловік позивачки вчинив сварку за місцем її мешкання. Це далеко не всі спроби відповідача потрапити до будинку, де проживає його донька, а лише ті, що зафіксовані. Разом з тим, дані звернення оформленні зі слів позивачки і вина [PERSON] по даних заявах не встановлена. Після початку повномасштабного вторгнення у відповідача є складнощі у можливості приїхати з м.Одеси до м.Ізмаїлу Одеської області у зв`язку з необхідністю проїзду транзитної зони та відсутністю документів, які надають право на відстрочку від призову до лав Збройних Сил України. Відповідач цікавився своєю донькою в телефонному режимі у її матері, про що позивачка суду не повідомила. Особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Крім того, в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №01/21-1129 від 31.10.2022 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] та наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, виникає за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними обов`язків. 15.11.2023 [PERSON] подана заява про визначення способу участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки [PERSON] до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області. Надані позивачкою в обґрунтування позовних вимог докази не підтверджують необхідність позбавлення відповідача батьківських прав згідно ст.164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною та крайньою мірою, та в даному випадку найкращим інтересам малолітньої дитини відповідатиме збереження зв`язку з батьком та налагодження нормального спілкування. Додатково відповідач зазначив, що він написав позивачці в особисті повідомлення прохання побачитись з дочкою в її присутності, на що остання зазначила, що дитині потрібно звикнути до батька, різка поява або зникнення батька може їй нашкодити. Також написала, що відповідач може для дочки поки бути знайомим матері та загалом вона не проти майбутніх побачень дитини з батьком. З огляду на зазначене, відповідач готовий розглянути будь-який формат спілкування з дочкою, прислуховуватись до рекомендацій матері дитини задля налагодження зв`язку з дитиною. Також, з метою подальшого мирного врегулювання спору та забезпечення інтересів дитини, 15.11.2023 року ним було направлено позивачці лист-пропозицію щодо визначення його способу участі у спілкуванні та вихованні дочки, згідно якої він просить дозволити бачитись з дочкою щонайменше один раз на місяць у кожну третю неділю місяця з 12:00 год до 17:00 год та у випадку його приїзду у м. Ізмаїл за умови попередньої домовленості щодо місця та точного часу побачення. Він сумлінно сплачував аліменти з дня відкриття провадження по листопад 2021 року включно. У нього виникла заборгованість по аліментам впродовж 2021-2022 років у зв`язку з народженням [INFO] сина [PERSON] . Дитина народилась з діагнозом: лівобічний гідронефроз, гострий тонзиліт. Це потребує постійного обстеження та дорогого лікування, подальшого хірургічного втручання, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №95265 від 30.06.2023 року. Крім того, постійного місця роботи у нього не було, лише випадкові та нерегулярні заробітки, яких вистачало лише на харчування та винаймання житла. Враховуючи економічний та воєнний стан в країні, офіційно працевлаштуватись та знайти постійну роботу не вдавалось. Проте, відсутність тимчасової можливості виплачувати аліменти не свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обов`язки та приймати участь у вихованні дитини, а лише підтверджує його скрутне становище. Наразі він офіційно працевлаштувався та з 01.09.2023 року працює в ТОВ «АВТО ГРУП+» на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів. В рамках виконавчого провадження №60901741 він сплатив аліменти в червні 2023 у розмірі 1 200 грн., в липні 2023 у розмірі 53 000 грн., у вересні 2023 у розмірі 2\~155 грн., в листопаді 2023 - 4\~400 грн. Крім того, протягом 2022-2023 років за можливості він перераховував грошові кошти на утримання доньки поза межами виконавчого провадження, на особистий розрахунковий рахунок позивача. Позивачка в запереченні на заяву про перегляд заочного рішення підтвердила сплату їй на особистий рахунок грошових коштів у розмірі 1 000 грн. в січні 2023 року. Крім того, позивачці допомагали фінансово не тільки її батьки, але й ще його дідусь - [PERSON] . Обмеження доступу до помешкання, де проживає їхня спільна дочка, перешкоджання позивачкою у спілкуванні з дочкою та ряд інших факторів не можуть слугувати та розцінюватись як ухилення його від виховання дитини. У нього є бажання спілкуватися із дитиною та приймати участь у її вихованні. 2.3.Представник органу\~опіки та\~піклування Ізмаїльської\~міської ради Ізмаїльського району\~Одеської області, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 4, [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.24). 3.2. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т.1, а.с.9). 3.3. На підставі судового наказу, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 26.11.2019 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття (т.1, а.с.20). 3.4. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати по аліментам від 06.12.2022 року, заборгованість [PERSON] по аліментам складає 47\~771 гривня 85 копійок (т.1, а.с.54-55). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати по аліментам від 09.05.2024 року, заборгованість [PERSON] по аліментам складає 15\~219 гривень 45 копійок (т.2, а.с.10). 3.5. За змістом довідки, наданої адміністрацією дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок №33 «Теремок» №42 від 13.05.2022 року, батько [PERSON] жодного разу не приводив дитину у садок та не забирав із дитячого садка, не відвідував її, у батьківських зборах участі не брав (т.1, а.с.31). 3.6. З 2019 року малолітня [PERSON] залишилася проживати з матір`ю, яка створила належні умови для гармонійного розвитку, навчання, виховання та проживання дитини. 3.7. Згідно з актом обстеження від 23.09.2022 року сім`я проживає у приватному будинку, який складається із 3 кімнат, зі всіма зручностями, опалення індивідуальне, в наявності всі комунікації. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. 3.8. З 01.09.2023 року по 18.01.2024 року відповідач був офіційно працевлаштований в ТОВ «АВТО ГРУП+» на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів. Дохід за період з 01.09.2023 року по 30.11.2023 року склав 21\~600 гривень (т.1, а.с.185). 3.9. Відповідно до Декларації про доходи та майно боржника [PERSON] від 15.11.2023 року, останній має у власності 1/6 частини квартири у м. Ізмаїлі Одеської області; транспортних засобів, частки у статутному капіталі товариства, підприємства, організації, цінних паперів та іншого майна не має (т.1, а.с.212-216). 3.10. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №105 від 09.02.2024 року [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , та спілкування з нею (т.1, а.с.247). 3.11. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01/21-1129 від 31.10.2022 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини (т.1, 62-63). ІV. Оцінка та висновки судді 4.1. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. 4.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ 4.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 4.4. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 4.5. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 4.6. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). 4.7. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 4.8. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 4.9. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. 4.10. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 4.11. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. 4.12. Позивачка наголошує на тому, що відповідач не зустрічається та не спілкується з донькою, не цікавиться її розвитком, не приїжджає до дитини, не надає допомоги на її утримання. 4.13. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач останній раз бачив дитину у 2019 році, з того часу він нею не цікавиться та не приймає участі у її вихованні. Він згадав про дитину лише після того, як почалося повномасштабне вторгнення та треба йти до ТЦК. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач приїжджав до будинку позивачки, бив скло у вікнах, вчиняв сварки. [PERSON] закривалася від колишнього чоловіка у будинку, оскільки боялася його. Також, на руках позивачки вона бачила синці. Проте, [PERSON] їй не розповідала, звідки у неї такі ушкодження. Також, їй відомо, що у відповідача був борг за аліментами. 4.14. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками позивачки, пояснили, що [PERSON] у шлюбному житті з їх дочкою був пристосуванцем, оскільки не хотів працювати. Під час спільного проживання відповідач час із донькою не проводив, належної уваги їй не приділяв. Також, відповідач любив брати у борг гроші і не повертати їх. Сторони постійно сварилися, [PERSON] весь час плакала, але вони не втручалися до тих пір, допоки вона не наважилася на розлучення. Руслан неодноразово застосовував фізичну силу до їх дочки та онуки. Після припинення шлюбних відносин ані відповідач, ані його батьки дитиною не цікавилися, матеріальної допомоги не надавали, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість за аліментами. Позивачка та дитина залишилися проживати разом з ними. В 2019-2020 рр. [PERSON] приїжджав за місцем їх проживання, вчиняв сварки та бив стекла у вікнах, що ставало підставою для виклику працівників поліції. Відповідач приїжджав з`ясовувати стосунки з позивачкою, а не для того, щоб побачитися зі своєю дочкою. Відповідача останній раз вони бачили близько п`яти років тому. Руслан гадки не має, як живе його дитина, які її уподобання, в який садочок вона ходить тощо. 4.15. Надаючи оцінку доводам позивачки, а також показанням допитаних свідків, суд звертає увагу на те, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19 (провадження №61-7357св21). Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження № 61-4014св20). 4.16. Також, суд враховує процесуальну поведінку відповідача (категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, звернувся до адвоката для відстоювання правової позиції), що свідчить про те, що батько бажає зберегти зв`язок із дитиною, а справа має для нього важливе значення. 4.17. Суд також приймає до уваги, що сторони проживають в різних населених пунктах, на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , який народився з діагнозом: лівобічний гідронефроз, гострий тонзиліт, потребує постійного обстеження, лікування та подальшого хірургічного втручання. 4.18. Жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідача, зокрема, притягнення до кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше суду не надано. 4.19. Про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] також зазначено у письмовому висновку органу опіки та піклування, який прийнято на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 4.20. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд не вбачає наявність підстав, передбачених\~ст.164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним. 4.21.\~Прецедентна\~практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.\~ 4.22. Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають. 4.23. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. 4.24. Разом з тим, суд вважає доцільним попередити відповідача [PERSON] про необхідність належним чином виконувати передбачені сімейним законодавством обов`язки щодо виховання та утримання дочки [PERSON] , [INFO] .

Outcome: dismissed