Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

ООП Свалявської міської ради звернулося в суд із позовом до [PERSON] ,\~третя особа\~без самостійних\~вимог:\~опікун дитини\~ [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування доводів позовної заяви вказує, що [PERSON] є мамою дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина влаштована під опіку [PERSON] . У позові позивач зазначає, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06.09.2024 року повторно розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою позбавлення батьківських прав відповідача є наступне. Згідно рішення Свалявського районного суду від 04.12.2023 року від матері [PERSON] відібрано дитину [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав строком на один рік. Рішенням виконавчого комітету Свалявської міської ради від 31.01.2024 року №11 «Про надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» - дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивач псилається на те, що за час відібрання дитини від матері, малолітня [PERSON] була влаштована до обласного притулку для дітей БО «Будинок милосердя «Добрий Самаритянин» в с. Велика Добронь, Ужгородського району. В подальшому, дитина була влаштована до сім?ї патронатного вихователя [PERSON] . Після закінчення терміну перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя дитину було влаштовано в сім?ю опікуна, де вона і зараз перебуває. До матеріалів справи додано заяви-пояснення опікуна [PERSON] та патронатного вихователя [PERSON] , згідно яких, за час перебування [PERSON] в їх сім?ях, мати (відповідач) до дитини не навідувалася, не цікавилася життям, здоров?ям та навчанням доньки, не намагалася зв`язатися з нею. Працівниками ССД неодноразово було здійснено виїзд по місцю проживання матері, однак її вдома не було виявлено. Зі слів сусідів, [PERSON] не з?являється вдома тривалий час. Також позивач зазначає, що до ССД Свалявської міської ради не надходило заяв від [PERSON] щодо бажання повернути доньку [PERSON] . До суду із заявою про повернення [PERSON] дитини - відповідач не зверталася. Вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] (мама дитини) неналежно виконує батьківські обов?язки, не створила належні умови та обставини для проживання дитини, її поведінка, зловживання алкогольними напоями та байдужість до стану свого здоров?я створюють загрозу життю та здоров?ю її дитини. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути на користь опікуна [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд своєю ухвалою від 07.10.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2024 року. Представник позивача Полянич Т.М., яка діє в інтересах ООП Свалявської міської ради Закарпатської області подала до суду заяву (вх.№9441) про розгляд справи у вітсутності представника ООП Свалявської міської ради. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач відзив\~(заперечення)\~щодо позову\~не подала.\~Поштове повідомлення\~повернуто до\~суду із\~відміткою про\~вручення ухвали\~про відкриття\~провадження та\~розпискою [PERSON] \~про отримання\~копії позовної\~заяви з\~доданими до\~неї документами\~(а.с.\~29).\~Відповідачу роз`яснено,\~щов разі ненадання нею відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Третя особа\~без самостійних\~вимог[PERSON] подав до суду заяву (вх.№9440) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини підтримує. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.\~121\~Сімейного кодексу\~України -\~ права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копіії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 23 від 03.02.2016 року в графі мати дитини [PERSON] , [INFO] , записана [PERSON] (відповідач), в графі "батько" записаний [PERSON] . Відповідно до витягу №00041499909 від 21.09.2023 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, наданого Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч.1 ст. ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). При вирішенні\~спору про\~позбавлення [PERSON] батьківських прав\~відносно доньки [PERSON] , [INFO] ,\~суд виходить\~з встановлених\~в судовому \~засіданні обставин, враховує ставлення матері до\~виконання своїх\~ батьківських обов`язків,\~приймає до\~уваги,\~що відповідач з дитиною не проживає, до доньки за місцем її влаштування до патронатного вихователя [PERSON] не навідувалася, вихованням не займається, матеріально не утримує дитину, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечує їй належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов`язків як мати. Судом досліджено\~надані позивачем\~докази: копія розпорядження міського голови Свалявської міської ради Закарпатської області від 15 вересня 2023 року за №153 про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] ; копія рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради Закарпатської області від 31 січня 2024 року за №11 про надання дитині [PERSON] , [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.12.2023 року про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав матері та витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про народження\~із зазначенням\~відомостей про\~батька); копія рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради Закарпатської області від 12 червня 2024 року за №180 про призначення опікуном [PERSON] над дитиною [PERSON] , [INFO] , яка позбавлена батьківського піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд дослідив висновок, наданий Свалявською міською радою Закарпатської області № 02-14/4035 від 25.09.2024 року, згідно з яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) (згідно роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 року, справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, враховує норми Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду\~на вищезазначене,\~суд враховує,\~що \~позбавлення батьківських\~прав є\~крайнім заходом,\~ необхідність застосування\~якого за\~обставинами цієї\~справи доведено.\~Суд встановив,\~що позивачем \~надано належні\~та допустимі\~докази ухилення [PERSON] \~від виконання\~своїх батьківських \~обов`язків,\~які б\~могли бути\~законною підставою\~для позбавлення\~її батьківських\~ прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ,\~зазначено обставини\~свідомого нехтування\~відповідачем своїми\~батьківськими обов`язками\~по вихованню дитини, а тому доходить висновку, що позов ООП Свалявської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до\~ч. 2\~ст. 182\~СК України\~-\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до норм ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд ураховує,\~що аліменти\~є власністю\~дитини, дитина влаштована у сім`ю [PERSON] , який є її опікуном, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дитини покладається на батьків, а тому суд вважає достатнім визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з 25.09.2024 року у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Аліменти на утримання дітей перераховувати на користь опікуна [PERSON] , [INFO] , у\~якого на утриманні та вихованні перебуває дитина. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги\~ позивача про \~позбавлення батьківських \~прав та\~стягнення аліментів\~ підлягають задоволенню,\~а позивач\~ звільнений від\~ сплати судового \~збору при\~ подачі позовної\~заяви до\~суду на\~підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України Про судовий збір (судовий збір за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб не справляється), п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, які діють з 01.01.2024 року на день постановлення рішення у розмірі 6056 грн. (3028 грн. за кожну вимогу). Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони підтверджуються;\~ чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, враховуючи обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини приймаючи до уваги\~те,\~що від\~відповідача заперечень\~не надійшло (ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved