Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась [PERSON] з позовом до Черкаської міської ради, в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 08.05.2013 по 19.01.2024. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачка була одружена з сином [PERSON] [PERSON] . Сім`я проживала за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] [PERSON] . 25 липня 1992 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та проживала разом з ним. Однак [INFO] [PERSON] помер і [PERSON] повернулася жити до сім`ї сина. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , в той час як його матір [PERSON] та позивачка продовжили проживати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно за вказаною адресою. Посилаючись на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю зумовлено необхідністю реєстрації права власності на нерухоме майно у порядку четвертої черги спадкування, позивачка звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.08.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом, ухвалено здійснювати судовий розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача 19.08.2024 надав до суду відзив, в якому вказав про безпідставність позовних вимог, оскільки [PERSON] пропущено встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також у відзиві вказано, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю із [PERSON] . Зокрема не зазначено, яким чином вони вели спільний бюджет та господарство, не долучено доказів, щодо купівлі ліків, продуктів та сплати комунальних послуг. Крім того, як зазначено у відзиві, відсутні докази, що підтверджують дату, з якої позивачка проживала разом з [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. 08 жовтня 2024 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що наявність фактичних сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, наданими до позовної заяви, зокрема довіреністю, виданою [PERSON] на представництво її інтересів позивачці, документами та платіжним дорученням на поховання [PERSON] , а також іншими долученим доказами. Крім того, представник позивача зазначає, що дійсно 25.07.1992 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та переїхала жити до чоловіка, однак [INFO] [PERSON] помер і з 08.05.2013 [PERSON] була зареєстрована і проживала зі своєю невісткою позивачкою у справі в одному домоволодінні. Крім того, на підтвердження звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний термін, стороною позивача надано копію постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 05.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позову наполягали з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також позивачка у судовому засіданні ствердила, що мати її покійного чоловіка [PERSON] остаточно почала проживати в одному будинку разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] з осені 2017 року, оскільки саме з того часу почала потребувати стороннього догляду, який повністю забезпечувала позивачка. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON] за час спільного проживання з [PERSON] , вони вели спільне господарство, позивачка ходила за продуктами та ліками, готувала їжу, прибирала, доглядала свою свекруху. Після смерті [PERSON] позивачка здійснила її поховання. Інших родичів [PERSON] , окрім позивачки не мала. Позивачка від шлюбу із єдиним сином [PERSON] [PERSON] , спільних дітей не мали. Щодо не складання [PERSON] заповіту на ім`я позивачки, остання повідомила, що сама постійно відмовлялась від цього. Представник позивача у судовому засіданні також пояснив, що у позовній заяві зазначена позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю саме з 08.05.2013, оскільки це є датою реєстрації місця проживання [PERSON] за однією адресою з позивачкою. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою позивачки та [PERSON] , вони мешкають в одному будинку, розділеному на дві окремі квартири за дресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] показала суду, що позивачка доглядала матір свого покійного чоловіка [PERSON] , яка, окрім позивачки інших родичів не мала, останніх років 6-7 до дати її смерті у січні 2024 року. Крім того [PERSON] показала суду, що позивачка та її свекруха мали близькі відносини, вони вели спільне господарство, позивачка дійсно за час спільного проживання протягом останніх 6-7 років доглядала свою свекруху, яка потребувала стороннього догляду, готувала їжу, придбавала ліки та продукти харчування, прибирала, після смерті [PERSON] здійснила її поховання. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є подругою позивачки та колишньою сусідкою позивачки та [PERSON] . Свідок знайома з позивачкою вже близько 40 років, та позивачка доглядала матір свого покійного чоловіка, з якою вони проживали разом в одному будинку за адресою: [ADDRESS] останніх років 5, може і більше. Також допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що позивачка та її свекруха мали близькі відносини, вони вели спільне господарство, позивачка дійсно за час спільного проживання доглядала свою свекруху, яка потребувала стороннього догляду, придбавала продукти, повністю забезпечувала їх спільний побут. Як показала допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , відносини між позивачкою та [PERSON] були як у матері та доньки. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою позивачки, яку знає близько 40 років, однак по суті спору нічого пояснити не може. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, покази допитаних у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , а його матір`ю зазначена [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.01.1958. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.01.1985, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно з повторним свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 25.07.1992, виданим виконкомом Лебединської сільської Ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] від 24.12.1997 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси, [PERSON] перемінила прізвище та ім`я на [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 16.05.2011 виданим Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області. Відповідно до адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та з 08.05.2013 [PERSON] . Згідно з відповіддю Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, наданою на запит суду (вх.№30431 від 30.07.2024) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.03.1985. У паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] , копія якого наявна у матеріалах справи, наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 20.03.1985. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 29.04.2020, виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою позивачки та [PERSON] , вони мешкають в одному будинку, розділеному на дві окремі квартири за дресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] показала суду, що позивачка доглядала матір свого покійного чоловіка [PERSON] , яка, окрім позивачки інших родичів не мала, останніх років 6-7 до дати її смерті у січні 2024 року. Крім того, [PERSON] показала суду, що позивачка та її свекруха мали близькі відносини, вони вели спільне господарство, позивачка дійсно за час спільного проживання протягом останніх 6-7 років доглядала свою свекруху, яка потребувала стороннього догляду, готувала їжу, придбавала ліки та продукти харчування, прибирала, повністю забезпечувала їх спільний побут, після смерті [PERSON] здійснила її поховання. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є подругою позивачки та колишньою сусідкою позивачки та [PERSON] . Свідок знайома з позивачкою вже близько 40 років, та позивачка доглядала матір свого покійного чоловіка, з якою вони проживали разом в одному будинку за адресою: [ADDRESS] останніх років 5, може і більше. Також допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала суду, що позивачка та її свекруха мали близькі відносини, вони вели спільне господарство, позивачка дійсно за час спільного проживання доглядала свою свекруху, яка потребувала стороннього догляду, придбавала продукти, повністю забезпечувала їх спільний побут. Як показала допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , відносини між позивачкою та [PERSON] були як у матері та доньки. У судовому засіданні позивачка ствердила, що мати її покійного чоловіка [PERSON] остаточно почала проживати в одному будинку разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] з осені 2017 року, оскільки саме з того часу почала потребувати стороннього догляду, який повністю забезпечувала позивачка. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON] за час спільного проживання з [PERSON] , вони вели спільне господарство, позивачка ходила за продуктами та ліками, готувала їжу, прибирала, доглядала свою свекруху. Після смерті [PERSON] позивачка здійснила її поховання. Інших родичів [PERSON] , окрім позивачки не мала. Позивачка від шлюбу із єдиним сином [PERSON] [PERSON] , спільних дітей не мали. Щодо не складання [PERSON] заповіту на ім`я позивачки, остання повідомила, що сама постійно відмовлялась від цього. Згідно з довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. 14.01.2022, зареєстровано в реєстрі за №83, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її законним представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, органах нотаріату, органах влади та місцевого самоврядування, органах БТІ, архітектури, в органах Державної реєстрації прав власності з питання оформлення та реєстрації права власності на будь-яке належне [PERSON] нерухоме майно та представництва інтересів у ЦНАП по будь-яким питанням, що стосуватимуться [PERSON] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 300772095 від 22.02.2022 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 33,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 22.01.2024 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На підтвердження організації поховання [PERSON] стороною позивача надано: замовлення №20 на організацію та проведення поховання [PERSON] та відповідні фіскальні чеки. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, № витягу 00043221087 від 22.01.2024, витяг надано на запит [PERSON] відносно смерті [PERSON] . З наявної у матеріалах справи виписки по картковому рахунку позивачки вбачається, що 24.01.2024 на банківський картковий рахунок позивачки надійшли кошти від ПФУ як разове цільове зарахування. 15 травня 2024 [PERSON] звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за №209/2024. Постановою державного нотаріуса від 24.09.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] . Згідно з наданою Першою черкаською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи після померлої [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Відповідно до листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 19.09.2024 №5472-10-01-21 за інформацією територіального центру надання соціальних послуг м. Черкаси [PERSON] , [INFO] , на обліку в зазначеній установі не перебувала. Доказів того, що [PERSON] мала інших родичів або близьких осіб, які здійснювали за нею догляд, враховуючи похилий вік та стан здоров`я останньої, окрім позивачки, яка є її невісткою, сторони суду не назвали та не надали. Не встановлено таких і у ході судового розгляду даної справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Отже для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про проживання однією сім`єю можуть свідчити, у сукупності, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду у цій справі, [PERSON] зазначала, що вони з [PERSON] , яка є матір?ю покійного чоловіка позивачки не є кровними родичами, проте вона проживала зі спадкодавицею однією сім`єю більше ніж п`ять років з осені 2017 року до відкриття спадщини, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, спільно харчувалися, а також позивачка опікувалася [PERSON] , оскільки остання постійно потребувала постійної сторонньої допомоги, яку надавала їй позивачка, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Надаючи оцінку доказам, наданим позивачкою на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд виходить з того, що договір-замовлення №20 на організацію та проведення поховання померлої [PERSON] з квитанціями на підтвердження оплати за вказаним договором-замовленням, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. 14.01.2022, зареєстровано в реєстрі за №83, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її законним представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, органах нотаріату, органах влади та місцевого самоврядування, органах БТІ, архітектури, в органах Державної реєстрації прав власності з питання оформлення та реєстрації права власності на будь-яке належне [PERSON] нерухоме майно та представництва інтересів у ЦНАП по будь-яким питанням, що стосуватимуться [PERSON] є належними та достатніми доказами, з якими закон пов`язує правовий статус члена сім`ї та осіб, які проживають однією сім`єю, а також є доказами, які підтверджують сукупність обставин, необхідних для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як то ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, тощо. Cуд також виходить з того, що покази, допитаних у якості свідків у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , є деталізованими та містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у подібних правовідносинах. Відтак показами свідків, враховуючи наявність інших належних доказів судом встановлено факт проживання однією сім`єю позивачки із [PERSON] з осені 2017 року до часу відкриття спадщини. Також суд при вирішенні даної справи бере до уваги лист Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 19.09.2024 №5472-10-01-21, відповідно до якого за інформацією територіального центру надання соціальних послуг м. Черкаси [PERSON] , [INFO] , на обліку в зазначеній установі не перебувала. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та враховуючи, що у судовому засіданні судом достеменно встановлено факт проживання позивачки із спадкодавицею [PERSON] з осені 2017 року до відкриття спадщини, позов належить задовольнити частково, встановивши факт проживання однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~у період з осені 2017 року по 19.01.2024. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачкою не заявлено вимоги про відшкодування йому судових витрат, суд вважає за доцільне віднести їх за рахунок позивачки.

Outcome: partial