Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач\~звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 25.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 946094219 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 29900 грн., строком на 30 днів, до 24.01.2022, зі сплатою 0.01 %, 1,70, 2,10 % за один день користування (в залежності від умови продовження дії договору). Кошти були перераховані на кредитну карту відповідачки. Однак, в подальшому відповідачка допустила порушення умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. Інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до первісного договору факторингу. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 , ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором кредиту на загальну суму 45\~609,16 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договорі факторингу № 30/1023-01, строком до 31.12.2024, за яким було відступлено право вимоги на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором № 946094219 щодо заборгованості [PERSON] 20.08.2024 ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило право вимоги за згаданим договором кредиту на користь позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРСМ», договір № 200824. Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на час звернення до суду заборгованість [PERSON] складає 45\~659,99 грн., яка складається з наступного: 29 899,71 грн. - заборгованість по кредиту; 15\~760,28 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.10.2024 відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначене прохання розглядати справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідач\~ [PERSON] \~в судове засідання повторно не з`явилася, про в заяві до суду просила розглядати справу без її участі та вказала про визнання позову. На підставі ст. ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 25.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 946094219 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти з в розмірі 29900 грн., строком на 30 днів, до 24.01.2022, зі сплатою 0.01 %, 1,70, 2,10 % за один день користування (в залежності від умови продовження дії договору). Вказані документи підписані сторонами через електронний підпис (а.с.9-19) 25.12.2021 кошти в сумі 29\~900 нараховані на рахунок відповідачки (а.с.20) 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. Інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.27-34, 49-63) Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 20.08.2024 до Договору факторингу №2000824, ТОВ «Юніт Каптіал» отримало право вимоги до відповідача за договором кредиту на загальну суму 45\~609,16 грн. (а.с.32). Відповідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] заборгувала за договором від 25.12.2021 № 946094219 кошти в сумі: 45\~659,99 грн., яка складається з наступного: 29 899,71 грн. - заборгованість по кредиту; 15\~760,28 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с.35). Інших доказів суду надано не було. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). У частині першій\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно частини першої\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем, він відповідає умовам п.1.9 Договору від 25.12.2021 , вказаний розмір кредиту та відсотків за користування ним було погоджено сторонами при отриманні кредиту, тобто розрахунок заборгованості, наданий позивачем відповідає домовленості сторін. Відповідачем не спростовано факт користування наданими за договорами коштами, заперечень щодо незгоди із наданою позикою та розміром нарахованої заборгованості суду не надано, доказів про відсутність заборгованості у розмірах вказаних у розрахунках суду також не надано, а тому позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також суд приймає визнання відповідачем позову в заяві від 05.12.2024. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в повному обсязі. Щодо витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №026/08/24-02 від 26.08.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг до Договору від 26.08.2024, Додаткова угода № 1 від 26.08.2024, Акт прийому передачі наданих послуг за Договором №026/08/24-02 від 26.08.2024 про надання правової допомоги, зігдно з яким ТОВ "Юніт Капітал" понесло витрати на правничу допомогу адвоката в даній справі в розмірі 6000 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діялністю Тараненком А.І. від 24.04.2012 (а.с.39-44). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved