Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог тим, що [PERSON] з відповідачем є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська розірвано 26 грудня 2013 року. З моменту фактичного припинення стосунків позивач добровільно сплачував аліменти, бере активну участь у житті та вихованні сина. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі 205/8177/19 відмовлено відповідачу у задоволенні її позовної заяви про стягнення аліментів, а постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що він належним чином сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від доходу, що складає близько 8-15 тисяч кожного місяця. 02 вересня 2016 року позивачем зареєстровано шлюб з [PERSON] , в якому [INFO] народився син [PERSON] , а дружина вагітна знову, тобто на його утриманні перебуває вагітна дружина, яка не працює, та доглядає дитину - їх малолітнього сина. Окрім того, на його утриманні перебуває його мати [PERSON] , яка хворіє та є інвалідом 2 групи, потребує догляду і значних витрат на лікування. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі 205/8177/19 з нього на користь відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON] з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/10 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог та понесені [PERSON] судові витрати стягнути з позивача. В обґрунтування зазначив, що навесні 2021 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином США, під час якого у них народилась донька, та на початку весни 2022 року подружжя разом з дітьми виїхали в Польщу, а з кінця липня 2022 року проживають в м. Остін, штат Техас, США. З наданої інформації по картці [PERSON] вбачається, що з жовтня 2022 року по квітень 2024 року позивачем сплачено аліменти на утримання дитини в розмірі 136\~004,38 грн., що в середньому складає 7\~555,80 грн. на місяць. В місцевості де проживає їх з позивачем спільний син для більш-менш гармонійного розвитку та задоволення базових потреб необхідно близько 14\~500 доларів США на рік, або 1\~200 доларів США на місяць, тому посилання позивача на те, що аліменти які вона отримує є значно вищими ніж реальні потреби дитини, не відповідають дійсним обставинам справи, і в перерахунку складають менше 1/6 частини реальних потреб дитини. Посилається на придбання подружжям позивача в березні 2024 року транспортний засіб «Honda E NS1», 2023 року випуску, середня вартість якого 24\~000 доларів США, який було зареєстровано за дружиною позивача [PERSON] , та ймовірно є спільною сумісною власністю подружжя, що свідчить про витрати, які позивач згадує в позові, і та різниця заради якої ініційовано судовий процес є незначними, враховуючи таке придбання позивача. Вказує, що окрім позивача з матір`ю проживає її чоловік [PERSON] (батько позивача) та є рідний брат позивача [PERSON] , який також повинен і має змогу допомагати матері, якщо вона цього потребує, крім того, батько та рідний брат позивача є Фізичними особами-підприємцями. 11 червня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відомості, які містяться в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, ОК-7) про всі доходи застрахованої особи [PERSON] , [INFO] , зокрема з 01 січня 2024 року по день надання відповіді. Представником позивача [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив, яку судом прийнято лише в якості письмових пояснень, у зв`язку з пропуском процесуального строку на її подання до суду. В обґрунтування зазначивши, що відповідачем не надано жодного документу, що стосується предмету справи та позовних вимог, а всі надані стороною відповідача докази стосуються родини позивача, які не є стороною у справі і не мають відношення до питання розміру аліментів. Посилається на те, що реєстрація батька позивача [PERSON] та брата позивача [PERSON] фізичними особами-підприємцями не свідчить про отримання ними доходів від підприємницької діяльності, а також вони не мають жодних обов`язків перед позивачем і відповідачем. Вказує, що акт встановлення факту здійснення догляду №366 від 05 березня 2024 року та довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №559337 підтверджують, що саме на позивача покладений обов`язок опікуватись матір`ю. Зазначає, що новий автомобіль позивач придбав разом зі своєю дружиною за кошти, що були виручені з продажу минулого авто, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4389315 від 20 березня 2024 року на суму 538\~200 грн., та за виручені кошти було придбано автомобіль марки Honda, вартість якого 700\~000 грн., що підтверджується договором №205747 купівлі-продажу автомобіля від 20 березня 2024 року і актом приймання-передачі автомобіля №205745, а різниця вартості є накопиченнями позивача та його дружини за пару років. Вказує, що зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, а з моменту судового рішення про стягнення аліментів у позивача народилось двоє дітей (06 травня 2022 року, [INFO] ). Окрім, дітей на утриманні позивача також перебуває його мати [PERSON] . Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, та представника відповідача про витребування доказів, а також залишено без розгляду клопотання представників позивача і відповідача про застосування процесуального примусу. 22 жовтня 2024 року судом, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про допит свідків, а також закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов на підставі наявних у матеріалах справі доказів. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, з врахуванням заперечень сторони відповідача. Заслухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно і всебічно обставини справи в їх сукупності, врахувавши пояснення позивача, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 699 від 28 листопада 2009 року (а. с. 9). Матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 04 березня 2024 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 631 (а. с. 13). Також судом встановлено, що 02 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 648, а після державної реєстрації шлюбу дружини змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.16). Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі №205/8177/19 було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 69-73). Більш того, судом встановлено, що від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис №154, а також сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про що складено відповідний актовий запис №1335 (а. с. 17, 125). Як вбачається з наявних у матеріалах справи довідок ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» № 40, № 42 від 12 березня 2024 року, [PERSON] дійсно працює в ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» на посаді складальника з 13 квітня 2010 року по теперішній час і його оклад становить 37 080 грн., а за 6 місяців нараховано та виплачено заробітної плати за: вересень 2023 року нараховано - 54 000 (ПДФО 9 720 грн., військовий збір 810 грн.); жовтень 2023 року 36 000 грн. (ПДФО 6 480 грн., військовий збір 540 грн.); листопад 2023 року 40 872,61 грн. (ПДФО 7 357,07 грн., військовий збір 613,09 грн.); грудень 2023 року 78 073,79 грн. (ПДФО 14 053,28 грн., військовий збір 1 171,11 грн.); січень 2024 року 37 080 грн. (ПДФО 6674,40 грн., військовий збір 556,20 грн.); лютий 2024 року 30 017,14 грн. (ПДФО 5 403,09 грн., військовий збір 450,26 грн.), отже всього нараховано 276 043,54 грн. (ПДФО 49 687,84 грн., військовий збір 4 140,66 грн.), а також утримано аліментів: вересень 2023 року 10 867,50 грн.; жовтень 2023 року 7 245 грн.; листопад 2023 року 8 225,61 грн.; грудень 2023 року 15 712,35 грн.; січень 2024 року 7462,35 грн.; лютий 2024 року 6 040,95 грн. (а. с. 14-15). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1 статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами 1, 3 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19. Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів сторона позивача посилалась на те, що від іншого шлюбу у позивача є двоє малолітніх дітей, на підтвердження чого було надані докази, а саме копії свідоцтва про шлюб з [PERSON] та свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог сторона позивача також посилається на перебування на його утриманні матері [PERSON] , яка є особою з інвалідністю другої групи, надавши на підтвердження вказаних обставин акт встановлення факту здійснення догляду №366 від 05 березня 2024 року та довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №559337 від 27 лютого 2024 року (а. с. 22-24). При цьому, вищевказані документи не може слугувати належним та достатнім доказом перебування на утриманні саме у позивача його матері [PERSON] , крім того, позивачем у судовому засіданні зазначено, що [PERSON] перебуває на лікуванні за кордоном разом із своїм чоловіком та не доведено понесення саме ним матеріальних витрат як на її лікування, так і на її утримання. Також долучені до матеріалів справи копії чеків на придбання ліків, за консультації лікарів не приймаються судом до уваги, оскільки вони не підтверджуються рекомендаціями лікаря та кому купувалися ці ліки, і чи купувалися вони саме позивачем (а. с. 25-30). Посилання позивача на лист директора ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» №106 від 29 жовтня 2024 року адресований складальнику дільниці збірки і сервісу [PERSON] , в якому зазначено про можливість скорочення робочого часу для частини працівників з 40 до 25 годин на тиждень, не свідчить про зміну його майнового стану на час розгляду справи, а тому не є обґрунтованим доводом його позовної заяви, лише свідчить про обставини на майбутнє, які можуть і не настати (а. с. 206). Твердження представника відповідача про понесення позивачем витрат на придбання транспортного засобу у 2024 році не свідчить про той факт, що позивач несе значні витрати на утримання сім`ї, заслуговують на увагу, однак матеріалами справи підтверджено про придбання 20 березня 2024 року у власність [PERSON] автомобіля «Honda e-NSI», 2023 року випуску, вартістю 700\~000 грн. також за кошти від продажу [PERSON] 20 березня 2024 року транспортного засобу «Ford Escape», 2017 року випуску, за ціною 538\~200 грн. (а. с. 101-104). Разом з тим, під час судового розгляду судом достовірно встановлено зміну сімейного стану позивача, а саме: народження у нього двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та дружини, яка займається доглядом за новонародженою дитиною [PERSON] . Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 686/22677/23 від 19 червня 2024 року колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що коли змінився сімейний стан позивача, а саме: народження від іншого шлюбу доньки, то вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів на користь його сина. Також подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22. Враховуючи вищезазначене, посилання представника відповідача на необхідність застосування практики Верховного Суду, яка викладена в постановах № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року та №715/2073/20 від 28 травня 2021 року, не заслуговує на увагу. Отже, встановлені судом обставини та подані стороною позивача докази дають суду підстави вважати, що з моменту постановлення Дніпровським апеляційним судом постанови від 30 червня 2020 року у справі №205/8177/19 та прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у нього як у платника аліментів змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний та майновий стан, оскільки він утримує двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. Крім того, ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд повинен виходити також з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти. Вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу) на думку суду, буде значно звужувати право малолітнього [PERSON] на належне утримання. Більш того, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина до 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивачем не доведено та не надано належних, допустимих доказів заявленого ним розміру аліментів, його достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, відповідності моральним засадам суспільства, встановлених під час розгляду фактичних обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що як позивач, так і відповідач є працездатними та зобов`язані матеріально утримувати дитину, у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання і вимог закону, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню лише в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 726,72 грн. (1/6 (60%)*1\~211,20 грн./1/10 (100%)), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial