Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини до дня реєстрації смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [PERSON] з 21.10.1978 проживав разом з [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу з матір`ю останнього [PERSON] . З 1988 року почали проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка була надана заявнику згідно рішення № 20 від 02.09.1988. 17.09.2006 [PERSON] померла і [PERSON] та [PERSON] залишились проживати однією сім`єю як батько і син. 06.12.2006 [PERSON] та [PERSON] було приватизовано квартиру у [ADDRESS] як приватну спільну сумісну власність. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався. 10.10.2024 заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Герич А. В. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом при перевірці документів було встановлено, що відсутні будь-які документи, які б свідчили про віднесення заявника до спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , згідно визначених ст. 1261-1265 ЦК України черг. Приватним нотаріусом було роз`яснено право звернення до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Для захисту порушеного права, заявник вимушений звернутися до суду, щодо встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами окремого провадження. Від представника заявника - адвоката Тарчанина Р. С. до суду надійшла заява, в якій останній просив справу розглянути без його та участі заявника за наявними у справі матеріалами та без участі свідків, оскільки останні не можуть з`явитися. Просив долучити до матеріалів справи акт обстеження житлового приміщення. Представник заінтересованої особи Чопської міської ради у судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності представника, заяву просить вирішити на підставі наявних у справі матеріалів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] в м. Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2014, виданим Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області. Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно, зокрема, на частку у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . За життя померлий заповіту не склав. На час смерті останнього за адресою його проживання: [ADDRESS] , з ним був зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації нерухомості бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради від 11.07.2024. Заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Герич А. В. з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] 10.10.2024 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Герич А. В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинний зв`язок заявника та [PERSON] . В судовому засіданні було встановлено, що 06.12.2006 [PERSON] та [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.12.2006 серія ЯЯЯ 797119 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2006, номер витягу 12869239. [PERSON] та [PERSON] безперервно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, що підтверджується Актом обстеження житлового приміщення від 14.11.2024. Встановлення факту, проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення та дозволить реалізувати свої спадкові права. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно положень п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним тут є поняття сім`ї. Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю становлять особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Особа, яка претендує на спадщину, має довести, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю (мала спільне господарство, витрати тощо), і що таке проживання тривало не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Це можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім`ї; документи, які підтверджують спільне проживання та спільні витрати, тощо. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності СК України. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 вказаної вищезазначеної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно вимог частини 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. (ст. 55 Конституції України). Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину), а іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини до дня реєстрації смерті [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved