Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є співвласниками квартири та споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язалось своєчасно надавати послуги відповідної якості з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживачі зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором. Відповідачі свої зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.01.2017 по 30.06.2024 року послуг належним чином не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість з надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 140 099,81 грн., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 73,65 грн. та заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 1 317,53 грн, що загалом становить 141 490,99 грн. У зв`язку з простроченням оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаний період відповідачі повинні сплатити також 3% річних в розмірі 7 803,30 грн. та інфляційні втрати в розмірі 35 803,61 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись за їх зареєстрованим місцем проживання згідно інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА: [ADDRESS] . Поштові конверти, котрим відповідачам [PERSON] та [PERSON] були направлені ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, повернулись до суду без вручення. Згідно наявної у матеріалах справи довідки про причини повернення/досилання конверти повернулись до суду із відмітками «повертається» «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний Суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Зазначене також узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13.05.2024 по справі №755/4829/23. Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене відповідачу належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідачів [PERSON] , [PERSON] за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші додаткові дії щодо направлення виклику відповідачам до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. 30.10.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Котовича І.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги щодо заборгованості за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення за період з 01.01.2017 року по 02.10.2021 року заявлені із пропуском позивачем позовної давності, а тому у задоволенні в цій частині вимог відповідач просить відмовити. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 02.10.2021 року просить відмовити через необґрунтованість. Разом з тим вказано, що відповідачі не заперечують проти суми заборгованості по сплаті внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та заборгованості за абонентське обслуговування. У відзиві зазначено що відповідачі є співвласниками вказаної квартири, проте з 2016 року вони проживають у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом складеним головою Борщагівської сільської ради від 22.10.2024 року. Факт непроживання відповідачів за місцем реєстрації з 2009 року підтверджується актом ЖЕД 8-9 від 21.10.2024 року. Оскільки відповідачі фактично проживають за іншою адресою, комунальними послугами не користувалися, а у квартирі відсутній лічильник води, необхідності відвідувати квартиру не було, відтак відповідачі не споживали холодну воду. Наведені позивачем розрахунки заборгованості щодо розподілу на квартиру в різні періоди небаланс по будинку, який склав від 18 до 126 куб.м. вважає необґрунтованими та недоведеними, оскільки позивачем не надано доказів споживання відповідачами послуг водопостачання. 04.11.2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» подало відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначено, що проживання відповідачів за іншою адресою не звільняє їх від обов`язку, як співвласників квартири, щодо сплати за послуги з водопостачання, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Від надання цих послуг у визначеному законом порядку відповідачі не відмовлялися. Позивач вказав, що плата за послуги нараховувалась за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі. З 02.02.2022 року розподіл обсягів спожитих послуг здійснюється у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 року №315. Законом передбачено звільнення споживача послуг від сплати за житлово - комунальні послуги при відповідному документальному оформленні, проте відповідачі не зверталися до позивача із заявою про опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , через відсутність необхідності споживання послуг за даною адресою. Позивач вказує на те, що наразі у квартирі [ADDRESS] проживає 20 осіб споживачів послуг, та вона є єдиною квартирою що не обладнана засобами обліку води. Під час планового обстеження житлового будинку було з`ясовано, що квартира переобладнана під хостел з великою кількістю проживаючих, прийнято скарги від сусідів та складено відповідні акти. Станом на день складення акту від 14.05.2021 року за о/р [NUMBER] уже обліковувалась заборгованість у розмірі 34 153,55 грн. Актом обстеження від 27.05.2024 року було зафіксовано нежилий стан квартири та непроживання мешканців, у зв`язку із чим зроблено коригування нарахувань за спожиті послуги водовідведення, шляхом зняття суми у розмірі 21 305,28 грн. Позивач вказав, що ним не пропущено строк звернення до суду із даним позовом, оскільки відповідачами за борговий період частково було погашено заборгованість у 2018 році, 2019 році, 2020 році на загальну суму 6 843,68 грн. 10.11.2024 року представник [PERSON] - адвокатом Котовичем І.О. подано заперечення на позовну заяву, у яких вказано, що нарахування відповідачам споживання води згідно нормативів не відповідає вимогам закону та методиці №315. В акті за 2021 рік вказано проживання 3-х осіб, в акті за 2023 рік вказано проживання більше 10 осіб, в акті за 2024 рік вказано, що в квартирі з початку зими ніхто не проживає. Про складені акти відповідачі не повідомлялися, причини нарахування споживання виходячи із 20 осіб позивачем не обґрунтовано. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути достатнім доказом на підтвердження розміру заборгованості відповідачів. Дійсна заборгованість може бути вирахувана після надання позивачем інформації щодо небалансу по будинку за спірний період. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 140 099,81 грн. за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 року. Якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості, то просили застосувати до позовних вимог про стягнення заборгованості, що виникла до 02.10.2021 року позовну давність та відмовити у задоволенні позову в цій частині. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з 02.10.2021 року відмовити через безпідставність та необґрунтованість. 20.11.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Котович І.О. подав до суду клопотання про витребування доказів, у якому просить витребувати у ПрАТ «АК «Київводоканал» інформацію щодо помісячного небалансу холодної води, що обліковувався за період з 01.01.2017 року по 30.06.2024 року за адресою: [ADDRESS] . Клопотання обґрунтовано тим, що 15.11.2024 року адвокатом отримано відповідь на адвокатський запит згідно якої будинок за адресою: [ADDRESS] обладнаний робочим повіреним приладом обліку холодної води. Інформацію щодо загального щомісячного небалансу холодної води, що обліковується за будинком за вказаний період не надано. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] - адвоката Котовича Ігоря Олександровича про витребування доказів. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк були повідомлені в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками та споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: за адресою: [ADDRESS] . ПрАТ «АК «Київводоканал» здійснює основну діяльність із забору, очищення та постачання води, а також додаткову - каналізація, відведення та очищення стічних вод. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник / квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. У відповідності до п. 1.1 розміщеного в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачам послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п. 11 або п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. У підпунктах 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дається визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Встановлено, що відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: за адресою: [ADDRESS] , за яким зареєстровано їхнє місце проживання, на підставі Договору, опублікованого в газеті «Хрещатик» № 110 (4510), оскільки після розміщення повідомлення та Договору, на адресу позивача - ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг від відповідачів не надходило. Таким чином, відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем на підставі укладеного Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, за умовами якого відповідачі повинні своєчасно вносити плату за спожиту воду та водопостачання. Також на офіційному веб-сайті ПАТ «Київводоканал» було опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканл» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), жодних відмов від отримання послуг від них не надходило. Будь - яких заяв щодо опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , через відсутність необхідності споживання послуг за даною адресою, відповідачі ПрАТ «АК «Київводоканал» не подавали. Розмір заборгованості відповідачів за період з 01.01.2017 року по 30.06.2024 року за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 140 099,81 грн., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 73,65 грн. та заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 1 317,53 грн, що загалом становить 141 490,99 грн, що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частина 2 ст. 638 ЦК України визначає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Суд звертає увагу, що несплата вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності відповідача або членів його родини згідно з п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а згідно із п. 29 Правил, підпінкту 7 пункту 4.1. договору, споживач має право на, зменшення розміру плати у разі, зокрема: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність. Однак у матеріалах справи відсутні відповідні заяви відповідачів. У відзиві та запереченнях на позовну заяву відповідач [PERSON] не вказала причин, чому проживаючи за іншою адресою та не споживаючи послуги з водовідведення споживачі спірної квартири, як її співвласники, частково сплачуючи заборгованість за надані позивачем послуги, не зверталися до позивача із заявою про відмову від послуг з постачання холодної води та водовідведення. Не маючи лічильника обліку води, власники спірної квартири, вказуючи на непроживання у ній жодних осіб та не користування водою, із заявою про опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , через відсутність необхідності споживання послуг за даною адресою, до ПрАТ «АК «Київводоканал» не подавали Твердження відповідача [PERSON] щодо наданого позивачем розрахунку та не відповідності такого розрахунку щодо кількості проживаючих у квартирі, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач був зобов`язаний його спростувати, надавши свій розрахунок чи інші, передбачені ст. 76 ЦПК України докази, на його спростування, чого відповідачем не зроблено. Положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Порядок реєстрації місця проживання регулюється Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207. Відповідно до пункту 18 Правил №207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі. - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності значених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). Відповідачем не спростовано встановлені обставини щодо проживання у квартирі інших осіб, про що було складено відповідні акти. Після встановлення непроживання у квартирі будь-яких осіб позивачем було зроблено перерахунок заборгованості При цьому, як вбачається з матеріалів справи відповідачі є співвласниками спірної квартири. А тому на них покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростують, що вони не є споживачем цих послуг. Таким чином, відповідачі, є співвласниками спірної квартири, у якій не встановлено лічильника обліку споживання води, користувались квартирою та отримували житлово-комунальні послуги для власних потреб, від надання цих послуг не відмовлялися у визначеному законом порядку. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника). Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України. Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи. Відповідачами не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірена правильність нарахування заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Отже, на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Щодо вимог про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд враховує, що вони нараховані відповідно до вимог постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206, якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Враховуючи, що відповідачі допустили прострочення у виконанні зобов`язання щодо оплати наданих послуг, то вони повинні сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати. У зв`язку з простроченням оплати послуг наявна заборгованість 3% річних у розмірі 7 803,30 грн та інфляційні втрати у розмірі 35 803,61 грн. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до статті 257 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ст. 264 ЦК України). Усвідомлена періодична оплата боргу відповідачами, є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення доданого до позовної заяви по о/р [NUMBER] за спожиті послуги за період з січня 2017 року по червень 2024 року відповідачами сплачено суму боргу у розмірі 6 843,68 грн, а саме: у 2018 році сплачено 463,38 грн; у 2019 році сплачено 1 233,54 грн; у 2020 році сплачено 5 146,76 грн. Разом з тим вбачається, що здійснені у листопаді 2018 року та вересні 2020 року оплати перевищували нарахування за відповідний розрахунковий період, що безумовно свідчить про споживання відповідачами послуг, наданих позивачем, та визнання відповідачами наявної заборгованості. Відповідачі частково оплачували заборгованість за житлово - комунальні послуги, а тому за правилами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності перервався. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже позовні вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги заявлені в межах позовної давності. Строк звернення до суду із вказаними позовними вимогами до відповідачів ПрАТ «АК «Київводоканал» не пропущено. Також представником відповідача, не враховано положення Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020 року. Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 855 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до 01.10.2021 на території України подовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від. 22.07.2020 Ме 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Так, якщо строк позовної давності (3 роки) у частині дебіторської/кредиторської заборгованості повинен був минути в період карантину, то він продовжується, тобто установлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки - продовжена до закінчення дії карантину. З урахування наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлено позивачем в межах визначеної законодавством позовної давності. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягають задоволенню. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн, та судові витрати, понесені на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн, тобто по 1024,33 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved