Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

08 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 10 лютого 2024 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 40. Від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] які перебувають на утриманні позивачки. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено та справа про розірвання шлюбу перебуває в провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання неповнолітніх дітей. Вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дітей. 11 листопада 2024 року отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою судді від 11.11.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додала, що звернулась з вказаним з позовом до суду, оскільки бажає мати фінансову стабільність для утримання дітей. Зараз їй доводиться просити гроші у відповідача. Вона сама купує їжу, одягає та годує дітей. Коли коштів не вистачає, то позичає їх. Відповідач надає на утримання дітей в добровільному порядку по 1000 грн. на тиждень, хоча з його слів їй відомо, що він заробляє близько 8000 грн. на тиждень. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився, але заперечив той факт, що не утримує родину. Пояснив, що з дружиною мають спільний бізнес, дохід від якого отримує дружина. Добровільно перераховує дружині ті кошти, які може надати. Сплачує як учасник бойових дій комунальні послуги, купує продукти харчування, давав гроші на одяг дітям. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, суддя зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про їх задоволення з огляду на таке. 10 лютого 2024 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 40, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження в яких батьком дітей зазначений відповідач. Діти перебувають на утриманні позивачки, що не заперечував й відповідач. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Позивач бажає отримувати аліменти з відповідача на утримання дітей в частці від прибутку відповідача, тому суд вважає необхідним ухвалити рішення відповідно до способу стягнення аліментів, обраним позивачем. Доказів про матеріальне становище, наявності утриманців та інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів сторонами суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони є особами працездатного віку, тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей в єдиній частці, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів в зазначеній вище сумі з урахування обов`язку батька матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 08.11.2024 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання дітей за попередній період. За приписами п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць,тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1 211 грн., 20 грн. оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 180, 181, 182, 183, СК України,

Outcome: approved