Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~стороні позивача\~Управління з\~питань захисту\~прав дітей\~Кропивницької міської\~ради та просить визнати місцем проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , місце проживання його батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що 28.12.2002 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2018 року розірваний. Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з відповідачкою в квартирі, яку вона винаймає. Шлюбні відносини між сторонами припинені та у відповідачки існують неприязні відносини до позивача, які полягають в тому, що мати свідомо принижує авторитет батька в очах дитини, при будь якому зручному для неї випадку залякує дитину, що прийде батько та покарає сина, намагається відгородити дитину від нього, що в майбутньому спричинить негативний вплив на його психологічний розвиток. Не зважаючи на те, що тривалий час [PERSON] проживає з матір`ю між дитиною та батьком дійсно втрачений сталий емоційний зв`язок, однак це відбулося внаслідок перешкоджання відповідачкою в участі батька у вихованні сина, що суперечить сімейним цінностям, які полягають у повазі один до одного та як найкращому вихованні дитини, враховуючи саме її інтереси. Зайнятість відповідачки по роботі буде перешкодою належного виховання дитини з огляду на наступне. Відповідачка працює у Кропивницькій міській раді, робочий час з 8 до 17год. 15 хв.. щоденно окрім суботи та неділі, до школи сина [PERSON] вона не може водити так як з 8 години починається її робочий час, після закінчення робочого часу їй потрібно доїхати міським транспортом до дому в район Балашівки, тобто, фактично вільного часу в неї немає і дитина після школи весь час знаходиться сама без нагляду матері. Натомість, позивач, як батько має не тільки можливість проводити час з дитиною, а ще займатись з ним в спортивних секціях, де він сам є тренером-викладачем. Так було до розлучення та до того часу, як відповідачка почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позивач, як батько дитини, бажає та вважає за доцільним, щоб його син проживав з ним, так як вважає, що хлопчика повинен виховувати батько. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27\~березня 2024 відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судово-психологічної експертизи дитячо-батьківських відносин у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] місцем проживання його батька [PERSON] , а саме ; [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20\~листопада 2024\~року відмовлено в задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Юлії Осіпової про закриття провадження у справі № 404/1959/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] місцем проживання його батька [PERSON] , а саме ; [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25\~листопада 2024\~рокузакрито підготовче засідання по вказаній справі та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтрималаи та просили їх задовольнити. Відповідачка та\~її представник\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнали та\~просили відмовити\~в їх\~задоволенні;\~подали відзив(а.с.101-109), в якому\~вказала,\~що позивач направив листа відповідачу з приводу його участі у житті дитини, де зазначив що бажає спілкування з дитиною відповідно графіка, який жодним чином не відповідає інтересам дитини та порушує його звичний зручний для нього спосіб життя. До суду позивач починаючи з моменту роздільного проживання з дитиною з березня 2020 року і по сьогоднішній день із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховані та визначення способу участі у вихованні дитини не звертався, доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні не надав. [PERSON] працює в одному приміщенні на одному поверсі з [PERSON] та за бажання мав змогу поспілкуватись усно з приводу зустрічей з власним сином, однак цього ніколи не робив. Окрім того, починаючи з 2021 року син відповідача та позивача [PERSON] самостійно добирається зі школи додому, тобто відповідач мав змогу приходити до приміщення школи для спілкування з сином, тим більше позивач проживає від школи в 5 хвилинах і міг навідуватися до сина та зустрічатися з ним, однак цього також не робив, що свідчить про відсутність в нього на той час намірів спілкуватися з власним сином, а тому посилання на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином є безпідставними, необгрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Також, [PERSON] посилається на той факт, що відповідач декілька разів змінювала місце свого проживання, що негативно відображається на емоційному стані дитини. Так, починаючи з березня 2020 року позивач лише один раз змінила місце проживання і вказані обставини жодними чином на вплинули на емоційний стан дитини, що підтверджується актом № 641 оцінки потреб сім`ї/особи, де зазначено що дитина урівноважена та спокійна, агресію не виявляє. Окрім того, як вбачається з висновку психолога № 14 (психологічного обстеження дитини про встановлення емоційного контакту до одного з батьків) від 31.08.2023 року, під час бесід та діагностик, [PERSON] , на запитання з ким ти хочеш жити, відповідає одне і те саме - з мамою і сестрою. [PERSON] відчуває образу, відчай та негативізм до батька, та витісняє його із свого життя. За час спільного проживання сторін однією сім`єю, батько неодноразово застосовував фізичну силу до своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] , карав жорсткими методами, що призвело до того що син боїться залишатися з батьком та не бажає спілкуватися з ним. В межах цивільної справи № 404/3322/23 було допитану свідка - [PERSON] , яка підтвердила вищевказані обставини і пояснила що за час спільного проживання їх батько неодноразово бив її та молодшого брата за погані оцінки в школі, за активну поведінку, за небажання їсти їжу, яка викликала відразу у [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] \~почав звертатися із вимогами про спілкування з дитиною лише після того, як [PERSON] пред`явила до виконання судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання сина та після того, як [PERSON] дізнався про прийняте судове рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON] до закінчення нею навчання. Саме після цього [PERSON] почав активно вчиняти всілякі дії, які б змусили відповідача відмовитись від аліментів з погрозами, що інакше він забере у неї дитину. Крім того, позивач вважає необ`єктивною довідку медичної установи, де зазначено що [PERSON] не має хронічних захворювань, при цьому посилаючись на епікризи та картки стаціонарного та амбулаторного хворого [PERSON] та вважає, що відповідач не може одноособово виховувати дитину з такими захворюваннями. Однак, в довідці від 20.04.2023 року, на яку посилається [PERSON] зазначено, що [PERSON] не має хронічних захворювань і протипоказань за доглядом і вихованням сина. Окрім того, позивач зазначає що бажає водити дитину до спортивної секції спортивної гімнастики, не враховуючи при цьому того, що син [PERSON] не має бажання відвідувати вказану секцію та відвідує інші секції, які йому подобаються, а саме настільний теніс та оздоровче плавання. До позовної заяви позивач додає характеристику КЗ «КОСДЮСШОР «Надія» № 112 від 30.06.2023 року, яка видана директором школи та містить інформацію з приводу того, що мати [PERSON] ніколи не приводила та не відвідувала свого сина та доньку на тренуваннях, ніколи не цікавилась їх досягненнями у спорті та жодного разу не відвідувала спортивні змагання за участю сина та доньки. Дані, вказані у довідці не відповідають дійсності та викладені зі слів позивача, оскільки директор школи не може знати чи була присутня на змаганнях позивач, оскільки такою інформацію володіє лише безпосередньо тренери, які неодноразово змінювались за час відвідування секцій дітьми і які могли б повідомити інформацію з приводу участі матері у спортивному житті дітей. Також позивач вказує, що має можливість приділяти синові більше уваги, ніж мати, посилаючись на довідку КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 1, в якій зазначено графік його роботи. Однак, позивач не зазначає, що також працює тренером в Кіровоградському регіональному центрі з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «1НВАСПОРТ», що свідчить більшу занятість відповідача протягом робочого дня, ніж він зазначає у позовній заяві. [PERSON] також не зазначає, що під час навчального року та канікул досить часто зі своїми вихованцями їздить у відрядження на змагання, а також на навчально-тренувальні збори, що також унеможливлює проживання сина з ним, оскільки такі відрядження можуть тривати по декілька тижнів, при цьому син в цей час змушений буде залишатись вдома сам без будь-якого нагляду. Так, позивач посилається на хронічні захворювання відповідача, при чому сам не надає жодного документу, який би підтверджував, що стан його здоров`я дозволяє виховувати дитину самостійно. Натомість, як вбачається з довідки MCE № 029839 серії 2-18 АЕ, виданої 25.08.1992 року, [PERSON] , 1975 року народження являється інвалідом другої групи, інвалід дитинства, є непрацездатним. Інвалідність встановлено безстроково. Крім того, як вбачається з медичного висновку № 2, [PERSON] був обстежений ЛКК КЗ «ПО м. Кіровограда « ПВ № 1 5 листопада 2019 року. В результаті обстеження встановлено, що [PERSON] за станом свого здоров`я, не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім`ї, в тому числі в ізольованій квартирі. Дані документи, а саме довідка MCE, пенсійне посвідчення та медичний висновок були доступні відповідачу під час сімейного життя з відповідачем і не були таємницею ( копія пенсійного посвідчення, медичного висновку та довідки додаються). Таким чином, вказані документи підтверджують факт неможливості проживати [PERSON] разом з батьком, який за станом здоров`я не може проживати разом з членами сім`ї в одній кімнаті та квартирі. Також слід зазначити, що 31 липня 2023 року було проведено психологічне обстеження дитини про встановлення емоційного контакту з батьком, в результаті чого складено відповідний висновок № 14. Відповідно до вказаного висновку, для встановлення емоційної прихильності до одного з батьків використовувались різні методики. В результаті проведених бесід та діагностик встановлено: « [PERSON] на запитання з ким ти хочеш жити відповідав одне і те саме - з мамою і сестрою. [PERSON] відчуває образу, відчай та негативізм до батька та витісняє його зі свого життя. Для [PERSON] авторитетом є мама. Отже, дослідивши психологічний стан дитини та провівши ряд проективних методик, неодноразових бесід з дитиною та його сім. єю можна зробити висновок, що [PERSON] бажає проживати з мамою, емоційно прихильний до мами» (висновок додається). Відповідач працює головним спеціалістом в Управлінні містобудування та архітектури Кропивницької міської ради з 18 березня 2008 року та має дохід(а.с.113), характеризується кваліфікованим та дисциплінованим спеціалістом, що підтверджується характеристикою № 23-634 від 18.04.2023 року; за місцем проживання зароком ендувала себе з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою з місця проживання від 21.04.2023 року. Відповідно до довідки від 24.07.2023,\~ виданої сімейним лікарем за останні три роки нагляду за дитиною до неї зверталася тільки мати [PERSON] . Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав Висновок Виконавчого комітету Кропивницької міської ради за № 6247 від 26.09.2023 року. Судом встановленом наступне. 28.12.2002 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2018 року розірваний. \~ \~ \~ \~ \~ Під\~час перебування\~у шлюбі\~у них\~народився син\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ який\~після розірвання\~шлюбу залишився\~проживати разом\~із відповідачкою та перебуває на її утриманні. Згідно до довідки № 425 від 04.07.2023 року виданої [PERSON] комунальним закладом «Ліцей «Науковий» Міської ради міста Кропивницького» [PERSON] за період навчання регулярно відвідував заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько, [PERSON] , після розлучення з [PERSON] батьківські збори не відвідував, успішністю у класного керівника цікавився періодично. З сином спілкувався у міру своїх можливостей. Дитину до школи у 1-му класі, до розлучення, приводив батько, у 2-му і 3-му класах приводили і забирали мати або сестра. У 4-му класі [PERSON] добирався самостійно(а.с.30). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 1987 року та яка належить саме позивачу на підставі Договору дарування від 28.12.2004 року, зареєстрована в реєстрі за № 5-2299(а.с.7-8). Відповідно до характеристики, виданої ОСББ «Рідний дім 11/3» зазначено: [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 1987 року. За весь час проживання зарекомендував себе як зразковий громадянин нашого суспільства, що підтримує добрі стосунки в спілкуванні з сусідами. Постійно займався вихованням дітей, утримував сім`ю (а.с.35). Відповідно до характеристики, виданої [PERSON] КЗ «Кіровоградська обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву «Надія», саме батько займався зміцненням здоров`я свого сина та доньки. Позивач записав сина на секцію спортивної гімнастики та знаходився з ним на тренуваннях. Також, вони вдвох з сином відвідували спортивний басейн га гренажерний зал і разом проводили тренування(а.с.33). Відповідно до довідки, виданої КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №1» Кропивницької міської ради від 28.06.2023 за № 159 позивач працює на посаді тренера- викладача з легкої атлетики(а.с.37). Відповідно до медичних довідок, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра позивач не перебуває(а.с.39-40). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 05.07.2023 року за адресою: [ADDRESS] , створені умови для дитини (а.с.47) Позивачем надані суду довідки про доходи з Управління молоді та спорту Кропивицької міської ради № 107 від 11.03.2024 року, з КЗ РДЮСШІ «Інваспорт» б/н від 12.03.2024 року, довідка про розмір пенсії(а.с.61-63). Обставини спору щодо місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , вже встановлені під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням від\~ 09 травня 2024 року позов [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25022) про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено частково. Визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини за адресою [ADDRESS] відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.09.2024 року апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення. Рішення Кіровського районного\~суду м.\~Кіровограда від\~ 09\~травня 2024\~року залишити\~ без\~змін. Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради до суду надано рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради «Про затвердження висновку» від 10.10.2023 року № 875 та Висновок органу опіки та піклування від 26.09.2023 року № 6247/19, якими встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] бажає жити з мамою - [PERSON] , а тому вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ч.1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Тому при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Батько дитини, у разі визначення місця проживання останнього з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно нього та участі у його вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків. Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки мають враховуватися: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згода на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо. Суд вважає, що позивачем не надано ґрунтовних та достатніх доказів того, що проживання [PERSON] разом з батьком буде відповідати інтересам дитини, які є вирішальними при розгляді даного спору. Суд, враховуючи інтереси дитини, факт що батьки дитини проживають окремо, а син з березня 2020 року проживає разом із матір`ю, навчається у школі № 18 КЗ «Ліцей «Науковий», виявив бажання проживати з матір`ю, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я матері, створення належних умов для проживання дитини за місцем проживання матері, оцінивши всі обставини, які у даному конкретному випадку мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, беручи до уваги всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, приходить до висновку про не обґрунтованість позов них вимог щодо визначення місця проживання дитини із мбатьком та відмовляє в задоволенні позовних вимог. У відповідності до вимог\~ ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору(є інвалідом 2 групи з дитинства, п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), суд відносить судові витрати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 161,171 СК України,

Outcome: dismissed