Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства. В обгрунтування позову зазначає, що з лютого 2022 року до червня 2022 року, позивач, [PERSON] перебувала у відносинах характерних для подружжя без реєстрації шлюбу з [PERSON] . В цей період вона завагітніла. Згодом [INFO] у них з відповідачем народилася донька - [PERSON] . Зважаючи на те, що з моменту розірвання попереднього шлюбу пройшло не більше 10 місяців батьком дитини в силу ч. 2 ст. 122 СК України було записано її колишнього чоловіка [PERSON] . Зазначає, що з вказаною особою вона не проживала та не підтримувала відносин з червня 2019 року, проте лише 01.07.2022 року рішенням Рівненського міського суду у справі № 569/5242/22 шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили 02.08.2022. Також 27 липня 2023 Рівненським міським судом Рівненської області винесено рішення у справі № 569/6709/23, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. А саме виключено відомості про батьківство [PERSON] , громадянина Республіки Туреччина, з актового запису № 545 від 31.03.2023, складеного Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про народження [PERSON] (2023 р.н.), свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 березня 2023 року. Після цього позивач зверталася до відповідача з проханням надати заяву про визнання себе батьком дитини проте він відмовився та заперечує факт батьківства. У зв`язку з тим, що відповідач відмовився подавати заяву про визнання себе батьком дитини та з огляду на те, що вони у шлюбі не перебували, народження їхньої дитини було зареєстровано на підставі частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З моменту народження доньки відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується. Тому, з метою захисту прав та інтересів дитини позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року прийнято заяву позивача [PERSON] про зміну предмета позову. В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 03.04.2024р. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року призначено по справі судово-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 08.10.2024 р. відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 02.12.2024 р. позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - залишено без розгляду. Представник позивача адвокат Тимошенко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав, що він дійсно є батьком дитини [PERSON] [INFO] та не заперечував щодо стягнення з нього витрат на проведення експертизи та судового збору, а також частково визнав понесені витрати позивачем на правничу допомогу у розмірі 10400,00 грн.. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу. Щодо заявлених вимог заперечень не мають. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений до нього позов, таке визнання, не суперечить закону, не порушує права інших осіб, тому суд враховуючи положення ст. 206 у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовної заяви виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.2023 р. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 545 від 31.03.2023р. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 р. справа №569/5242/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 р., справа №569/6709/23 виключено відомості про батьківство [PERSON] , громадянина Республіки Туреччина, з актового запису №545 від 31 березня 2023 року, складеного Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про народження [PERSON] (2023 р.н.), свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 березня 2023 року. Відповідно до ст.135 СК України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відомості про батька дитини були здійснені зі слів позивача відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00043250099 від 23.01.2024р. Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи, що наданий Медико-генетичним центром Мама Папа №44259 від 03 жовтня 2024 року ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%. Згідно приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, про факт батьківства відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] свідчать докази, які містяться в матеріалах справи, а також визнання відповідачем позову. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно з ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. За правилами ч.1-4 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння) тощо, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу II «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн., сплачені позивачкою при пред`явленні позову до суду, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом встановлено, що [PERSON] було здійснено оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, що підтверджується квитанцією №0.0.3822994122.1 від 15.08.2024 на рахунок ТОВ «Мама Папа» на суму 4000.00 грн та квитанцією 0.0.3878223969.1 від 12.09.2024 р. на рахунок ТОВ «Мама Папа» на суму 8300.00 грн. 03.10.2024 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, складено висновок експерта №44259. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стяненню витрати понесені за проведення експертизи у розмірі 12300.00 грн. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки надано суду копію договору про надання правничої допомоги № 14/24 від 02.02.2024 р., копію акту №1 про надання правничої допомоги від 12.02.2024 в якому зазначена сума наданої правничої допомоги 12000,00 грн., копію акту №2 про надання правничої допомоги від 21.10.2024 в якому зазначена сума наданої правничої допомоги 8800,00 грн Сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10400.00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved