Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач [PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 04.09.2010 між нею, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Котовському району Ктовського міськрайонного управління юстиції у Одеській області, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено запис №64. Від шлюбу вини мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та повністю перебувають на її утриманні. Також зазначає, шо відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей. Відповідач інших рідних дітей не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відновідач може сплачувати аліменти в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу). Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі частини його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2024 цивільну справу № 505/3437/24 передано судді Дзюбинському А.О. Ухвалою судді від 16.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07.11.2024. 07.11.2024 судове засідання відкладено на 05.12.2024 оскільки не з`явився відповідач та у суду відсутні відомості отримання ним повістки про дату та час розгляду вказаної справи. У судове засідання призначене на 05.12.2024 з`явилися позивач та відповідач. Позивач підтримала позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу. Відповідач щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів офіційного доходу - не заперечував. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд приходить наступного висновку. Як зазначила позивач у позовній заяві, та це не заперечено відповідачем, 04.09.2010 [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Котовському району Котовського міськрайонного управління юстиції у Одеській області, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено запис №64. Під час спільного проживання сторін, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, про що зроблений 07.02.2011 року актовий запис №01. Матір`ю дитини зазначено - [PERSON] , батьком - [PERSON] , а також донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції у Одеській області, про що зроблений 12.12.2012 року актовий запис №623. Матір`ю дитини зазначено - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України(далі -СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно достатті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягненню ними повноліття. Відповідно достатті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід призначити з 19.07.2024, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат у справі За приписами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги по даній справі, з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 605,60 гривень.

Outcome: approved