Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

02.10.2024 [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 06.04.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 325 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення спільного господарства тощо. Неодноразово подружжя намагалося зберегти відносини, однак ці спроби не привели до позитивного результату. З початку березня 2022 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, мешкають окремо, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 1211,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви. 08.10.2024 від представника позивача адвоката Борейко Н.О., надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України до суду не надходило. 18.11.2024 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання ним позову, в якій вказано, що відповідач не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06.04.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 325 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.01.2015, актовий запис № 3. Спірні питання щодо поділу майна та утримання дітей між сторонами на теперішній час відсутні. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження є неможливим. Відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу вважатиметься примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечитиме інтересам сторін, відтак наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст.\~206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, частини третьої статті 7\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позову (1211,20/2 = 605,60). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~стягуються з відповідача на користь позивача. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача суд зазначає таке. Відповідно до частин першої, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1-3 ст. 137\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3840, видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 11.09.2018 № 99; копію ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ № 1321752 від 01.10.2024; копію договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024; попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 30.09.2024; копія акту приймання-передачі правової допомоги від 20.09.2024, відповідно до якого адвокатом Борейко Н.О. надано [PERSON] послуги: надання правової консультації у розмірі 500 грн, складення позовної заяви до суду про розірвання шлюбу у розмірі 4500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). \~Враховуючи категорію та рівень складності розглянутої справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, беручи до уваги співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved