Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «Ідея Банк». В обґрунтування вимог вказує, що 15.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 149 про стягнення з нього на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором. Відповідно до цього, за зверненням представника ПАБ «Ідея Банк» із заявою про примусове виконання вищевказаного напису державним виконавцем Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Копетюком В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55902072 від 02.03.2018 року. Зважаючи на те, що розмір заборгованості [PERSON] не є безспірним, а також те, що виконавчий напис нотаріуса не може здійснюватися на підставі договору, який не посвідчено нотаріально, позивач вбачає наявність порушення норм законодавства при вчиненні нотаріальних дій вищевказаного характеру, а відтак просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню та залишити за ним судові витрати у справі. Ухвалою суду від 28.08.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачам будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Представник ПАТ «Ідея Банк» у письмовому відзиві позов заперечив. Як встановлено судом, ухвалою суду від 17 вересня 2024 року (справа №161/16403/24, суддя Антіпова Т.А.), що набрала законної сили, стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі оскаржуваного виконавчого напису №149 від 15.01.2018 року замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум». Ухвалою суду від 22.10.2024 року у розглядуваній справі було замінено неналежних відповідача та третю особу на належних, запропоновано подати відзив на позов та пояснення. Станом на дату розгляду справи, відзив представника належного відповідача ТОВ «ФК «Суперіум» на адресу суду не надійшов. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 149 про стягнення з нього на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 110091,30 грн. (а.с.13). Наразі вказаний виконавчий документ знаходиться на примусовому виконанні у Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №55902072) (а.с.16). Ухвалою суду від 17.09.2024 року стягувача АТ «Ідея Банк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі оскаржуваного виконавчого напису №149 від 15.01.2018 року замінено на його правонаступника - ТОВ «ФК «Суперіум». Надаючи правову оцінку спірному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Одночасно, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в адміністративній справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: «п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З цього слідує, що станом на день видання виконавчого напису, втратив чинність нормативно-правовий акт, який дозволяв нотаріусам видавати виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір 21.10.2014 року, нотаріально не посвідчений (а.с.14-13), отже, його укладено в простій письмовій формі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування вищевказаного факту. Крім того, існування заборгованості за кредитним договором оспорюється позивачем та матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. Із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував в своє розпорядження оригінал кредитного договору, а також первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, що може свідчити про відсутність в нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірними. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. При вирішенні даного спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову. Згідно вимог позивача, витрати по сплаті судового збору залишаються за ним та не стягуються з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved