Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

У листопаді 2024 року до суду надійшов вищезазначений позов, вимоги якого обґрунтовані тим, що 15 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, обов`язки та через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Шлюбні стосунки сторони не підтримують з червня 2023 року та поновлювати їх не збираються. Примирення та збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] неможливе, а подальше подружнє життя буде суперечити інтересам позивачки. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді від 12 листопада 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначене судове засідання на 28 листопада 2024 року та постановлено здійснювати виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, повідомлені належним чином. До позовної заяви позивачка додала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 8). Від відповідача 12 листопада 2024 року надійшла заява про визнання позову, просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 18). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15 липня 2022 року між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки, виданої 06 листопада 2024 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі\~статтею 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні та вони про це не просили суд. Шлюб розпався через різницю в поглядах на сімейне життя, обов`язки та через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тобто є передбачені ст.\~112\~СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому є підстави для розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивачка [PERSON] не скористалась правом, передбаченим ст. 113 СК України, на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~Згідно зч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подав до початку розгляду справи по суті. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.3987296196.1 від 06 листопада 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 15). У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за ставками, передбаченими ст. 4 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 50 відсотків, що становить 605,60 грн на користь позивачки. На підставі викладеного, та

Outcome: approved