Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Адвокат Василець Сергій Олексійович, в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2023 по 15.08.2023 за користування земельними ділянками площею 2,8991 га з кадастровим номером 5922981200:09:001:0283 та площею 0,2604 га з кадастровим номером 5922981200:14:001:0583 в розмірі 7472,56 грн., а також 365,07 грн. інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати та 172,73 грн. трьох процентів річних. Також просив вирішити питання судових витрат, стягнувши на користь позивача судовий збір та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельних ділянок: площею 2,8991 га, кадастровий номер 5922981200:09:001:0283 та площею 0,2604 га, кадастровий номер 5922981200:14:001:0583. На підставі договорів від 15.08.2013 [PERSON] передала такі земельні ділянки в оренду ВАТ «Лебідь». 01.09.2018 між позивачем, ПАТ «Лебідь» (правонаступником ВАТ «Лебідь») та новим орендарем ТОВ «Агро-Край» були укладені додаткові угоди, якими сторони, в тому числі, погодили підвищення розміру орендної плати до 10 % від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки. 01.01.2019 між позивачем та ТОВ «Агро-Край» укладена додаткова угода про підвищення розміру орендної плати з 01.01.2019 до 12 % від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки. Договори було укладено на 10 років. Однак, ТОВ «Агро-Край» не здійснило виплату [PERSON] орендної плати за період з 01.01.2023 по 15.08.2023 у зв`язку із чим позивач просить стягнути на її користь суму заборгованості по орендній платі, інфляційні збитки за порушення строків виплати орендної плати та три проценти річних. Ухвалою від 14.10.2024 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ТОВ «Агро-Край», копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, відзиву на позов не подав (а.с. 33). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8991 га, кадастровий номер 5922981200:09:001:0283, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будильської сільської ради, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2013 (а.с. 16). Також [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2604 га, кадастровий номер 5922981200:14:001:0583, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будильської сільської ради, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2013 (а.с. 19). Як свідчить копія договору оренди від 15.08.2013 б/н, укладеного між [PERSON] (орендодавець) та ПАТ «Лебідь» (орендар), [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 2,8991 га, в тому числі 2,8991 га ріллі, кадастровий номер 5922981200:09:001:0283. Строк дії договору 10 років (пункт 8). Розмір орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 9) 2457,15 грн. (а.с. 20-21). 01.09.2018 між [PERSON] , як орендодавцем, ПрАТ «Лебідь», як орендарем, та ТОВ «Агро-Край», як новим орендарем, укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 15.08.2013, відповідно до якої, зі згоди орендодавця, новий орендар прийняв на себе права та обов`язки орендаря, сторони визначили розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки 122760,00 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 12276,00 грн. за рік оренди (а.с. 22). Також, 15.08.2013 між [PERSON] (орендодавець) та ПАТ «Лебідь» (орендар), укладено договір оренди землі № б/н відповідно до якого [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 0,2604 га, в тому числі 0,2604 га сіножаті, кадастровий номер 5922981200:14:001:0583. Строк дії договору 10 років (пункт 8). Розмір орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 9) 32,46 грн. (а.с. 23-24). 01.09.2018 між [PERSON] , як орендодавцем, ПрАТ «Лебідь», як орендарем, та ТОВ «Агро-Край», як новим орендарем, укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 15.08.2013, відповідно до якої, зі згоди орендодавця, новий орендар прийняв на себе права та обов`язки орендаря, сторони визначили розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1622,40 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 162,24 грн. за рік оренди (а.с. 25). Також, 01.01.2019 між [PERSON] та ТОВ «Агро-Край» укладено додаткову угоду про внесення змін і доповнень до договору оренди землі від 15.08.2013, зареєстрованого 12.09.2013 за № 2466317, 2471105. Сторони домовились викласти п. 4.1 договору в зміненій редакції, зокрема з 01.01.2019 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 14925,89 грн. Всі інші умови договору залишились чинними (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким законом у сфері регулювання зазначених відносин є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону). Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення\~та строк\~дії договору\~оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що орендна плата із зазначенням її розміру є істотною умовою договору оренди. Як встановлено судом, сторонами договору [PERSON] та ТОВ «Агро-Край», погоджено істотні умови такого договору (шляхом укладення додаткових угод), зокрема строк його дії та розмір орендної плати. Підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом є невиплата їй орендної плати за період з 01.01.2023 по 15.08.2023. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однак ТОВ «Агро-Край» не надало жодного доказу на підтвердження виконання обов`язку в частині виплати [PERSON] орендної плати за період з 01.01.2023 по 15.08.2023. За умовами додаткової угоди від 01.01.2019, орендна плата складає 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно для земельної ділянки з кадастровим номером 5922981200:09:001:0283 розмір орендної плати становить 14731,20 грн., а для земельної ділянки з кадастровим номером 5922981200:14:001:0583 194,69 грн. Таким чином, розмір орендної плати за період з 01.01.2023 по 15.08.2023, яка має бути виплачена [PERSON] за земельну ділянку 5922981200:09:001:0283 складає 9161,60 грн. (14731,20*227 днів/365 днів) та за земельну ділянку 5922981200:14:001:0583 23,36 грн. (194,69*227 днів/365 днів), а всього 9184,96 грн. Звернувшись до суду представник позивача просив стягнути заборгованість по орендній платі за земельні ділянки 5922981200:09:001:0283 та 5922981200:14:001:0583 в розмірі 7472,56 грн. Також представник позивача просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» інфляційні збитки за порушення строків виплати орендної плати в розмірі 365,07 грн. та три проценти річних в розмірі 172,73 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суми заборгованості, інфляційних втрат та відсотків річних розраховані представником позивача із урахуванням сум податків та зборів. Однак суд зазначає, що відповідно до п.п. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент. Згідно з п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу. Також, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Згідно з п.п. 1.1, 1.4, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Відповідно до\~п.п.\~«а» п.\~171.2\~ст.\~171\~Податкового кодексу\~України особою,\~відповідальною за\~нарахування,\~утримання та\~сплату (перерахування)\~до бюджету\~податку з\~інших доходів,\~є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Тобто сума орендної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача, інфляційні втрати та штрафні санкції мають бути визначена в розмірі, обрахованому відповідно до умов укладеного договору, з подальшим нарахуванням на таку суму податків та зборів. При виплаті доходу нарахування та утримання податків та зборів здійснюється безпосередньо податковим агентом, в даному випадку ТОВ «Агро-Край». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення орендної плати в розмірі, визначеному позивачем, та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за земельні ділянки 5922981200:09:001:0283 та 5922981200:14:001:0583 в загальному розмірі 7472,56 грн. Щодо інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Представник позивача просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» інфляційні збитки за порушення строків виплати орендної плати в загальному розмірі 453,50 грн., а також 172,73 грн. трьох відсотків річних. Відповідно до умов додаткової угоди від 01.01.2019, орендна плата вноситься щороку до 31 грудня. За таких обставин, сума інфляційних втрат складає в загальному розмірі 593,23 грн. Сума трьох відсотків річних тановить 214,57 грн. (з 01.01.2024 по 11.10.2024). Однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі стягнення, заявленій представником позивача. Таким чином на користь [PERSON] слід стягнути 8010,36 грн., в тому числі заборгованість по орендній платі за земельні ділянки в розмірі 7472,56 грн., 365,07 грн. інфляційних втрат та 172,73 грн. трьох процентів річних. Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved