Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики № 1699817 в розмірі 12 145,55 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликався на укладення 29.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] договору позики № 1699817 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Надалі права вимоги за вказаним договором до [PERSON] були відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 2610 від 26.10.2021. Так, відповідно до реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 29 440 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 440 грн. - сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, оскільки умовами договору позики від 29.03.2021 строк користування позикою становив 30 днів, а додаткових угод щодо продовження такого строку між сторонами договору не було укладено, відтак позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики за базовою процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійсненні відповідачкою платежі за договором, які складають 3 788 грн. Таким чином, заборгованість за договором позики, яку позивач просив стягнути з відповідачки, становить 12 145,55 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 145,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з відомостями Відділу обліку та моніторингу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що надані ГУ ДМС України у Львівській області на запит судді, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Представник ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву. Відповідно до вимог статей 280 - 283 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, 29.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1699817 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів, до 28.04.2021, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Так, означений договір підписано відповідачкою електронним підписом 29.03.2021 одноразовим ідентифікатором - 5RnaPNX3Nn. Окрім цього, як вбачається з договору позики № 1699817 та довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», [PERSON] повідомила позикодавцю реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажала отримати позику, - № [NUMBER] , та електронну адресу - «[INFO]», куди останній, за узгодженням сторонами договору, надіслано одноразовий ідентифікатор. Як доказ перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суми позики відповідачці, позивач до позовної заяви долучив копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінекспрес» (далі - ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес») від 01.10.2024 №КД-000000832/ТНПП, згідно з яким останнє підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції: дата 29.03.2021, номер платежу 454f424a-47d5-4a8f-a27c-9fe88e5e5b0c; сума 10 000 грн., отримувач - ЕПЗ номер № [NUMBER] . Також наданими відомостями Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» щодо отримання відповідачкою [PERSON] позики, які надійшли на виконання ухвали суду від 12.11.2024 про витребування доказів, підтверджується факт зарахування 29.03.2021 коштів на картку № [NUMBER] , емітовану банком на ім`я відповідачки ( [PERSON] ), в сумі 10 000 грн. Окрім цього, встановлено, що 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. На виконання п. 5.2. договору факторингу № 2610, укладеного між сторонами договору факторингу, 26.10.2021 складено акт прийому-передачі реєстру заборгованостей про те, що клієнт (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») передав, а фактор (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») прийняв оригінал реєстру заборгованостей від 26.10.2021 (зокрема, щодо відповідачки), після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК Ураїни). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З досліджених судом доказів встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки такий договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, доступ до яких забезпечується споживачу через відповідний веб-сайт, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в аналогічних спорах, що викладені, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. Щодо переходу права вимоги до боржника від первісного кредитора до позивача суд відзначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд констатує, що до ТОВ «Фінансова компанія управління активами»відповідно до укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» договору факторингу № 2610 від 26.10.2021, перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 1699817 від 29.03.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Пунктом 5.2 означеного договору факторингу визначено, що перехід від позикодавця (первісного кредитора) до позивача (фактора) прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Як слідує з реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 до договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 1699817 від 29.03.2021 в сумі 29 440 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 440 грн. - сума заборгованості за відсотками. Водночас, встановлено, що оскільки умовами договору позики від 29.03.2021 строк користування позикою становив 30 днів, а додаткових угод щодо продовження такого строку між сторонами договору не було укладено, позивачем було прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики за базовою процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійсненні відповідачкою платежі за договором, як складають 3 788 грн. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] , заборгованість за договором позики № 1699817 від 29.03.2021 станом на 09.09.2024 становить 12 145,55 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 145,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін; ч. 1 ст. 530 ЦК України). Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи те, що відповідачка отримала від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у позику грошові кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, остання не надала, а позивач отримав право вимоги за таким договором, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором позики № 1699817 від 29.03.2021 в розмірі 12 145,55 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 145,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 06.12.2024.

Outcome: approved