Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У жовтні 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право на завершення приватизації шляхом реєстрації за спадкоємцем права власності на земельну ділянку площею 0,0625 га, кадастровий номер 1824081000:03:000:1253 для індивідуального садівництва в межах садівничого товариства масиву Гульський на території Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області (далі Земельна ділянка). В обґрунтування позову зазначає, що Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 13.12.2012 №1207 її чоловіку [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі у власність для ведення садівництва у садівничому масиві Гульський. На підставі цього розпорядження на замовлення чоловіка ФОП [PERSON] у листопаді 2021 виготовила технічну документацію щодо встановлення меж Земельної ділянки. Рішенням одинадцятої сесії 8 скликання Стриївської сільської ради від 10.02.2022 зазначена документація була затверджена та Земельна ділянка передана у власність чоловіка. 12.01.2022, до прийняття вказаного рішення, [PERSON] помер. Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею за законом майна [PERSON] . Разом з тим, державний нотаріус у роз`ясненні від 09.08.2024 повідомив про неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на Земельну ділянку. У зв`язку з чим, вона звернулась\~до суду\~з даною\~позовною заявою\~про визнання\~права на\~завершення приватизації\~земельної ділянки\~у порядку\~спадкування. Позивачка у судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 23.05.1970, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Ярунською сільською радою. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 13.12.2012 №1207 [PERSON] , жителю [ADDRESS] , надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га для передачі у власність для ведення садівництва в садівничому масиві Гульський на території Гульської сільської ради (поза межами населеного пункту) Новоград-Волинського району Житомирської області. Відповідно до Відомостей про встановлені межові знаки від 22.11.2021 ФОП [PERSON] провела встановлення та закріплення в натурі (на місцевості) поворотних точок межі Земельної ділянки. Рішенням одинадцятої сесії 8 скликання Стриївської сільської ради від 10.02.2022 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж Земельної ділянки та передано її у власність [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новоград-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). При житті [PERSON] не розпорядився своїм майном, заповіту не склав, позивачка є дружиною померлого, тому є спадкоємцем першої черги, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, на час його смерті постійно з ним проживала і звернулася до державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області із відповідною заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом була відкрита спадкова справа 120/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №69317135 від 26.05.2022. Відповідно до роз`яснення державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Ружицького О. від 09.08.2024 [PERSON] було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю документа, підтверджуючого реєстрацію права власності на Земельну ділянку за [PERSON] , пропонує звернутися до суду з відповідним позовом з метою проведення подальшої реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, у позивачки не має можливості вирішити дане спірне питання позасудовим шляхом, тому вона звернулась з даною позовною заявою про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка, як дружина, є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. На час смерті чоловіка позивачка постійно з ним проживала, вона звернулась до державного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. Згідно із ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Статтею 1225\~ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст.116\~ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п."а" ч.3 ст.152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у ст.118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X\~"Перехідні\~положення"\~ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною 2 ст.16\~ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, у постановах Верховного Суду у справі №554/1195/17 від 30 червня 2020 року, у справі № 623/633/17 від 25 березня 2020 року. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації, а належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Те, що позивачка є спадкоємцем померлого і має право на завершення приватизації земельної ділянки розпочатої ним, підтверджується наданими до позовної заяви документами. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved