Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

02.10.2024 р. позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] \~ помер батько позивача [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки загальною площею 1,28 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської міської ради та Буківської сільської ради. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. По справі існують інші спадкоємці, а саме дружина померлого, відповідач по справі [PERSON] . \~ Заповіт покійний не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач, як дочка, та відповідач, як дружина є спадкоємцями за законом першої черги. В судове засідання позивач та його представник, адвокат Продан О.В.,\~ не з`явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили. Відповідач до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача- Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивачка [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] \~ помер батько позивачки [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 27.06.1989 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (зміна прізвища) серії [NUMBER] від 08.04.1993 року. \~ Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки загальною площею 1,28 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської міської ради та Буківської сільської ради. Згідно довідки Виноградівської міської ради від 25.07.2024 року №20.2-07/287., померлий [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. По справі існують інші спадкоємці, а саме дружина померлого, відповідач по справі [PERSON] ( копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.04.1993 року) Згідно положень ч.І ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №042542 від 08.12.1998 року, виданого на ім`я спадкодавця. Вказаний документ підтверджує належність земельних ділянок із складу спадкового нерухомого майна померлому батьку позивача. В судовому засіданні встановлено, що позивач, звертався до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з чим він не може успадкувати спадкове майно, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. За таких обставин через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У зв`язку з цим позивач звернулася з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.І ст.З, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved