Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

16.10.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №F-00022824 від 03.02.2022 у розмірі 7600 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документу, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 2000 грн., строком на 22 дні, зі сплатою 2,5 % на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. У свою чергу позичальник зобов`язався повернути товариству суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. 07.05.2024 року між ТОВ «ФК ГВАДІАНА» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача. Враховуючи встановлені договором умови загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № F-00022824 від 03.02.2022 , становить 7600 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. - заборгованість по кредиту; 5600 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 03.02.2022 по 26.05.2022. Розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам: 2000,00*2,5%*112 (днів) = 5600 грн. - відсотки за користування кредитом. (а.с. 1-9). 17.10.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 23.10.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~ Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 26.11.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за яким останній отримав кредит у сумі 2000 грн. ( п. 1.1 договору), строком на 22 дні, тобто до 24.02.2022 ( п. 2.1), стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу ( п. 2.6), плата за надання кредиту є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника ( п. 3.1.). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: F872924 [PERSON] /03.02.2022 (а.с. 19-26). Про вказане також свідчить паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-29). Кредит надається в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської карти, вказаної позичальником [NUMBER] ( п. 2.2). Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №2256/05 від 13.05.2024, 03.02.2022 була проведена виплата, на платіжну карту № [NUMBER] , кредиту за договором F872924 в сумі 2000 грн. (а.с. 14). Відповідно до довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» від 07.05.2024, сума заборгованості станом на 07.05.2024 не погашена, сума сплачених в рахунок погашення заборгованості за період з 03.02.2022 по 07.05.2024 становить 0 грн. (а.с. 15). 07.05.2024 року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку №1. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимог ТОВ «Цикл Фінанс» заміняє ТОВ «ФК «Гвадіана» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Гвадіана» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами ( п. 1.2.). Згідно п. 12.1. строк дії цього договору до 30.04.2027 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с. 43-45). Згідно Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 07.05.2024 до Договору факторингу № 1 від 07.05.2024 ТОВ «ФК «Гвадіана» передав, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв Реєстр Боржників від 07.05.2024 кількістю 2119 (а.с. 50). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору ТОВ «Цикл Фінанс» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № F872924 на загальну суму боргу 3050 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн., суми заборгованості за відсотками 1050 грн. (а.с. 12). Отже, за вище зазначених обставин позивач є новим кредитором за договором №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03.02.2022 на суму 3050 грн. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Правилами\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями\~1048,\~1050 ЦК України\~встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України\~встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями статей\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронній формі на суму 2000 грн. строком до 24.02.2022. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03.02.2022 в розмірі 2000 грн. Щодо стягнення процентів за кредитним договором суд зазначає наступне. Відповідно до\~\~статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору ТОВ «Цикл Фінанс» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № F872924 на загальну суму боргу 3050 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн., суми заборгованості за відсотками 1050 грн. (а.с. 12). У позовній заяві зазначено, що нарахування відсотків позивачем здійснювалось у відповідності до умов Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00022824 від 03.02.2022 та Додатків до нього та припинилось на 90 календарний день починаючи з першого дня прострочення Договору відповідно до умов договору та паспорту споживчого кредиту. Розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам: 2000,00*2,5%*112 (днів) = 5600 грн. - відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 4.1. клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту, для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Продовження строку надання кредиту доступне всім позичальникам до 90 дня прострочення зобов`язання включно, з 91 дня прострочення зобов`язання продовження строку кредиту доступне тільки для клієнтів, сума (тіло) кредиту яких перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за Кредитом є підтвердженням згоди позичальника щодо активізації/продовження строку надання Кредиту потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Згідно п. 2.1 кредит надається строком на 22 дні, тобто до 24.02.2022. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійсненого нарахування відсотків за користування кредитом за період 25.02.2022 по 26.05.2022, а тому слід відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованих позивачем процентів за 90 календарних днів, у розмірі 4550 грн. Враховуючи також, що відступлення прав вимог до відповідача вже у травні 2024 року мало місце лише на суму боргу 3050 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн., суми заборгованості за відсотками 1050 грн. (а.с. 12). Також, додаткових угод про продовження строку дії договору представником позивача не надано Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03.02.2022 належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 3050 грн., яка складається з 2000 грн. суми кредиту, 1050 грн. суми заборгованості за відсотками. Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 3500 гривень витрат на правову допомогу в рамках договору про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатським об`єднанням «ДЕНАЛІ» (а.с. 39-41); додаткову угоду №3 від 01.10.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024 (а.с. 42), акт №39 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024, згідно якого вартість наданих послуг, а саме: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №F-00022824 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 03.02.2022 становить 3500 грн. (а.с. 30); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КВ №000117 (а.с. 53), платіжну інструкцію № DI0038 від 09.10.2024, призначення платежу: додаткова угода №3 від 01.10.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, [PERSON] , F-00022824 (а.с.54). Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 3500 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правничої допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті прийому-передачі про надання правничої допомоги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8 %, що становить 2422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 972,15 грн. На підставі та

Outcome: approved