Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] 08.04.2022 звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Благовіщенська міська територіальна громада Голованівського району Кіровоградської області, про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнання за нею права власності на 1/4 частки земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 3525584800:02:000:0129, загальною площею 3,2906 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті матерії [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача по матері [PERSON] , після смерті якої, відкрилась спадщина на спадкове майно спадкодавця, а саме на земельну ділянку кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, право власності на яку посвідчено державним актом про право приватної власності на землю серія Р1 №315280 від 04 квітня 2002 року виданого на підставі розпорядження голови Ульяновської РДА від 29 березня 2002 року №175-р. 04.07.2013 Ульяновською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 153/2013 після смерті спадкодавця [PERSON] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була [PERSON] , яка вступила в спадкові права після смерті спадкодавця. Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, після смерті спадкодавця - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] не встигла отримати із об`єктивних причин, а саме важкої хвороби та передчасної своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить зокрема дана земельна ділянка, яку її мати фактично прийняла у спадщину від своєї матері [PERSON] згідно відповідної заяви №311 від 04.07.2013 до нотаріуса Ульяновської районної державної нотаріальної контори. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є четверо осіб, що прийняли спадщину після її смерті є: позивач - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що її мати [PERSON] не встигла із об`єктивних причин важкої хвороби та передчасної смерті зареєструвати земельну ділянку на своє ім`я, то у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи про її право власності на земельну ділянку, № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, у зв`язку з чим у позивача, як спадкоємця існують перешкоди, що перешкоджають оформити її право власності в нотаріальному порядку на 1/4 частку даної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на заочне рішення Голованського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі №386/589/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Лозуватська сільська рада, відділ Держземагенства в Ульяновському районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом спадщини спадкодавця [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] треті особи: Лозуватська сільська рада, відділ Держземагенства в Ульяновському районі про визнання права власності на 1/4 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом спадщини після смерті [PERSON] , яким суд задовольнив первісний позов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , визнавши право власності кожного із них на 1/4 частку земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом спадщини спадкодавця матері [PERSON] та разом із тим відмовив позивачеві [PERSON] в задоволенні зустрічного позову про визнання її права власності на 1/2 частку земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом спадщини спадкодавця баби (по матері) [PERSON] . При цьому, позивач вказує на те, що відмовивши їй в задоволенні її зустрічного позову, суд в мотивувальній частині згаданого судового рішення на підставі встановлених об`єктивних обставин справи приходить до висновку і зауважує, що відмова в задоволенні позовних вимог позивачеві на 1/2 частку спадкового майна після смерті бабусі - [PERSON] , не позбавляє спадкоємця (тобто [PERSON] ) права на визнання за собою права власності на 1/4 частку спадкового майна після смерті матері [PERSON] . Позивач в своєму позові посилається на ту обставину, що відповідачі порушили її право на отримання належної їй частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва оскільки не звернулись до нотаріуса для реєстрації частки позивача в нотаріальному порядку, також позивач посилається на ту обставину, що вона намагалась отримати свідоцтво про право на спадщину на частку даної земельної ділянки в порядку спадкування за законом на частки земельної ділянки кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 шляхом звернення до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 із відповідною заявою, проте як зазначає позивач отримала неналежну відповідь нотаріуса у формі відписки, що й стало підставою для звернення до суду позивача за захистом її порушеного права. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2022 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Згідно розпорядження голови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року цивільна справа № 402/157/22 передана до Голованівського районного суду Кіровоградської області згідно п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України. 22 червня 2022 року цивільна справа № 402/157/22 надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області та передана в провадження судді Червоненку Д.В.. 23 червня 2022 року судом постановлено ухвалу, якою відмовлено позивачу про відстрочення сплати судового збору та позов залищено без руху. 05 липня 2022 року ухвалою суду задоволено заяву позивача про відвід судді Червоненка Д.В. та справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді відповідно до ст. 33 ЦПК України. Позивач усунув недоліки позовної заяви, що стало підставою для залишення позову без руху ухвалою суду від 23.06.2022. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2022, дану справу передано на розгляд судді Гут Ю.О., у зв`язку з тим, що Червоненко Д.В. розглянув дану справу, перебуванням [PERSON] у відпустці та закінченням повноважень судді Гарбуза О.С. та Ярової Л.С. в межах п`ятирічного строку, на який їх було призначено на посаду судді вперше. Ухвалою суду від 08.08.2022 справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 17.08.2022 постоновлено ухвалу про забезпечення доказів, якою накладено арешт\~на земельну\~ділянку із\~кадастровим номером\~3525584800:02:000:0129\~загальною площею\~3,2906\~га наданої\~для ведення\~товартого сільськогосподарського\~виробництва на\~території Лозуватської\~сільської ради\~Благовіщенського району\~Кіровоградської області\~за межами\~населеного пункту\~шляхом заборони\~Державному реєстратору,\~Державному кадастровому\~реєстратору та\~усім іншим\~особам вчиняти\~всі реєстраційні\~дії щодо\~відчуження,\~розпорядження,\~поділу та\~об`єднання земельної\~ділянки,\~зміни користувача\~та вчиняти\~будь які\~інші реєстраційні\~дії,\~що тягнуть\~за собою\~зміну її\~кадастрового номера. Представник відповідачів [PERSON] 22.11.2022 від відповідачів надав відзив на позовну заяву, в якій відповідачі не погоджуються з позовними вимогами позивача в повному обсязі та вважають, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Обґрунтовують це тим, що відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Сама ж постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії це процесуальний документ, який підтверджує факт відмови нотаріуса чи посадової особи у вчиненні конкретної нотаріальної дії з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус\~протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст.\~50\~Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, може відбуватися оскарження нотаріальної дії або відмова у її вчиненні. Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно. Оскарження ж відмови у такому вчиненні матиме місце у разі, якщо особа вважає, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Відповідачі у відзиві вказують на те, що позивач не оскаржувала дій нотаріуса в частині звернення до суду вимогами про визнання неправомірною бездіяльності нотаріуса, які полягали у невинесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також вказують на те, що позивач не довела в своєму позові, що саме перешкоджало їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, також у відзиві посилаються на те, що при матеріалах справи відсутня вмотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для відмови в позові оскільки позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав. Представник відповідачів посилається в своєму відзиві на те, що позивач в своєму позові не обґрунтувала та не довела, що її право порушено саме відповідачами, також не обґрунтувала це порушення відповідно до вимог п.4, п.5, ч.3 ст. 175 ЦПК України. Також, просив суд застосувати строк позовної давності до даного позову. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі, та призначено судове засідання до розгляду В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав вказаних в позові, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позов, просив у позові відмовити, застосувати строк позовних вимог та стягнути з позивача на користь позивачі витрати на правничу допомогу . Представник третьої особи: Благовіщенської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, міський голова надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, зазначив, що вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, її представника, представника відповідачів, дослідивши письмові докази та матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, право власності на яку посвідчено державним актом про право приватної власності на землю серія Р1 №315280 від 04 квітня 2002 року виданого на підставі розпорядження голови Ульяновської РДА від 29 березня 2002 року №175-р. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 січня 2013 року, виданого міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, загальною площею 3,2906 га, кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 . В право\~на спадщину\~за законом після смерті [PERSON] вступила її донька [PERSON] , дана обставина встановлена заочним рішенням Голованівського районного суду від 28 серпня 2017 року при розгляді цивільної справи №386/589/16-ц. Факт родинних\~відносин між\~спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим в с. Дельфинівка, Лозуватської сільської ради Ульяновського району 24 березня 1955 року на ім`я « [PERSON] ». Зі змісту копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 2 листопада 1975 року Лозуватською сільською радою, Ульяновського району, Кіровоградської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №21. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40174225 від 17 квітня 2015 року, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 не видавалися. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 07 листопада 2014 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] , надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, загальною площею 3,2906 га., кадастровий номер 3525584800:02:000:0129, яка за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] . В право\~на спадщину\~після смерті\~ [PERSON] вступила\~її донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на підставі\~заяви від\~25.11.2014,\~яку подала\~до Кіровоградської\~міської державної\~нотаріальної контори\~№1,\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] дана обставина встановлена заочним рішенням Голованівського районного суду від 28 серпня 2017 року при розгляді цивільної справи №386/589/16-ц. Факт родинних відносин позивача з [PERSON] підтверджується, копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.02.1977 року. Також з копії свідоцтва про одруження позивача серії [NUMBER] від 10.10.1998 встановлено зміну дошлюбного прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії заочного рішення Голованського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі №386/589/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Лозуватська сільська рада, відділ Держземагенства в Ульяновському районі про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] треті особи: Лозуватська сільська рада, відділ Держземагенства в Ульяновському районі про визнання права власності на 1/2 частини спадкового майна в порядку спадкування за законом, яким суд задовольнив первісний позов визнавши право власності кожного із позивачів «відповідачів в даній справі» на 1/4 частку земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом разом з тим відмовив [PERSON] в задоволенні зустрічного позову про визнання за нею права власності на 1/2 частки земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області , з якого вбачається, що відповідачі успадкували по 1/4 частці земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 загальною площею 3,2906 га. для введення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області за законом після смерті [PERSON] в судовому порядку. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва на спадщину) №40172409 від 17.04.2015, з якого вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 не видавалися. Також судом встановлено, що відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40174211 від 17.04.2015, параметри пошуку [PERSON] , з якого вбачається, що за вказаними параметрами запиту інформація відсутня, що свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] не складала заповіт чи спадковий договір на випадок своєї смерті. З інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2022 № 299728341 вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2906 га., яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Лозувата, зареєстровано за [PERSON] , розмір частки , від 25.03.2021, номер запису про право власності /довірчої власності: 41229609, [PERSON] , розмір частки , від 25.03.2021, номер запису про право власності /довірчої власності: 41229546, [PERSON] , розмір частки , від 13.04.2018, номер запису про право власності/довірчої власності: 25781238. Судом досліджено пропозицію позивача, яка була адресована відповідачам про досудове врегулювання спору щодо права спільної часткової власності позивача на частки земельної ділянки кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2906 га., яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Лозувата, успадкованого в порядку спадкування за законом спадщини спадкодавця [PERSON] , дата відкриття спадщини [INFO] , дослідивши дану заяву суд приходить до висновку, що дана заява не заслуговує на увагу оскільки такий вид заяв не врегульований нормами чинного законодавства, та не передбачає нотаріального порядку визнання права власності за спадкоємцем який не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за нотаріальною згодою інших спадкоємців, які її прийняли тому суд приходить до висновку, що дане клопотання не є доказом порушення прав позивача з боку відповідачів на спадкування частки земельної ділянки кадастровий номер 3525584800:02:000:0129 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2906 га. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). У статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцям, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа\~може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року №227/3750/19\~(оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку). Позивачем на підтвердження існування підстав для звернення до суду за захистом свого порушеного права на спадщину надано до суду відповідь Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 вих. № 7/01-16 від 10 січня 2022 року, з якого вбачається, що позивач зверталась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 з заявами від 21.12.2021 та 27.12.2021, з даної відповіді не вдається за можливе встановити, що позивач зверталась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 саме з заявами про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , також з тексту відповіді не можливо встановити, що нотаріус відмовляє позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих чи інших підстав, оскільки при матеріалах справи відсутні будь які докази того, що позивач зверталась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 саме з заявою про видачу їй свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Також відповідно до п.п.3.24. п. 3 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій від 22.02.2012\~№ 296/5яким передбачено, що свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії видається за місцем відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. З чого вбачається, що позивач не вживала заходів для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті першого спадкодавця. Крім того, позивач не надала доказів того, що вона оскаржувала бездіяльність Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 щодо не надання їй свідоцтва про право на спадщину за законом, що давало б їй підстави для звернення до суду з даним позовом. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав та не позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати у власність частки спадкового майна після померлої [PERSON] шляхом спадкування за законом. З приводу строку позовної давності заявленого відповідачами, суд зазначає наступне. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина третя статті 1268 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина перша статті 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст. 257 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, ч. 4 ст. 267 ЦК України. У цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Об`єктивні межі застосування позовної давності встановлюються: - прямо (ст. 268 ЦК України). Серед переліку вимог, на які позовна давність не поширюється (ст. 268 ЦК України) відсутня вимога про визнання права власності на спадщину; - опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у пункті 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 584/639/19 (провадження № 61-10930св20) зазначено, що: «за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні». 02.12.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку\~ст. 262 ЦПК України\~адвоката Терновенка Р. М. Клопотання мотивоване тим, що [PERSON] та [PERSON] , згідно трьох довіреностей за номерами №351,№352, №353 від 22 березня 2021 року у реєстрі приватного нотаріуса Цариченко Н.В., стали незалежно один від одного довіреними [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Згідно даних довіреностей довірені особи [PERSON] та [PERSON] уповноважені незалежно один від одного бути представниками від імені та в інтересах своїх незалежних один від одного довірителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у справах щодо земельної ділянки на території Лозуватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, належній їх довірителям . Як результат [PERSON] як довірена особа в інтересах та від імені своїх незалежних один від одного довірителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклала із адвокатом Терновенко Р.М. три договора №б/н від 08 листопада 2022 року про надання правої допомоги своїм довірителям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] окремо незалежно один від одного, що підтверджується в матеріалах справи, посвідченими копіями договорів, які знаходяться в матеріалах справи в додатку до відзиву на позовну заяву від 11 листопада 2022 року. В результаті представником адвокатом [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як відповідачам по даній справі нібито надано окремо незалежно один від одного правову допомогу щодо складання відзиву на позовну заяву та подання його до суду, що нібито підтверджується відповідними незалежними один від одного трьома Актами прийому-передачі виконаних робіт №б/н від 11 листопада 2022 року., підписаних незалежно один від одного їх довіреною особою [PERSON] в інтересах та від імені своїх незалежних один від одного довірителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За нібито надані послуги із надання правової допомоги щодо складання трьох відзивів на позовну заяву та подання їх до суду, адвокат Терновенко Р.М. дійсно отримав від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] грошові кошти по 5458 грн. 20 коп. із кожного окремо незалежно один від одного, що підтверджується окремо незалежними один від одного квитанціями із №12, №13 та № 14 від 11 листопада 2022 року на суму 5458 грн. 20 коп. кожна. Так як поряд із тим в матеріалах даної справи №402/157/22 є лише єдиний відзив на позовну заяв від 11.11.2022, складений та поданий до суду адвокатом Терновенком Р.М.. Разом із тим в матеріалах в матеріалах справи відсутні три відзиви на позовну заяву складені та подані до суду адвокатом Терновенком Р.М. незалежно один від до одного від імені та в інтересах незалежних один від одного відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто не так як передбачається в трьох незалежних один від одного Актах прийому-передачі виконаних робіт №б/н від 11 листопада 2022 року, підписаних в інтересах та від імені незалежних один від одного відповідачів довіреною їх особою [PERSON] незалежно один від одного. Що вказує на протиріччя в кількості відзивів на позовну заяву між єдиним відзивом на позовну заяву в матеріалах даної справи, складеного та поданого до суду адвокатом Терновенком Р.М. та трьома відзивами на позовну заяву нібито складених та поданих до суду адвокатом Терновенком Р.М. від імені та в інтересах відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] окремо незалежно один від одного відповідно до відомостей про три укладених договора про надання трьом відповідачам правої допомоги незалежно один від одного та відповідно до відомостей про три відзиви на позовну заяву нібито складені та поданні до суду адвокатом Терновенком Р.М. від імені та в інтересах трьох відповідачів окремо незалежно від одного, послуги якого оплачені належним чином трьома відповідачами окремо незалежно один від одного згідно відповідних квитанцій. Що свідчить про шахрайство, як адвоката Терновенка Р.М., як довіреної особи трьох відповідачів, так й іншої довіреної особи трьох відповідачів [PERSON] , за сприяння якого підписано незалежно один від одного три недостовірні акти прийому-передачі виконаних робіт від 11.11.2022, так як адвокат Терновенко Р.М. із самого початку навіть не збирався складати та подавати до суду в інтересах та від імені відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] три відзиви на позовну заяву незалежно один від одного окремо для кожного із трьох відповідачів, отримавши навіть від відповідачів грошові кошти в повному обсязі по 5458 грн. 20 коп. незалежно один від одного за послуги, обумовлені укладеними трьома договорами, які адвокат Терновенко Р.М. навіть не збирався надаватиі з самого початку трьом відповідачам окремо незалежно один від одного за сприяння їх довіреної особи [PERSON] , з яким попередньо вступив у змову з метою шахрайським шляхом неправомірно присвоїти кошти трьох відповідачів, який на шкоду інтересів своїх довірителів-відповідачів підписав із адвокатом Терновенком Р.М. три недостовірні акти прийому-передачі виконаних робіт про нібито складання та подання до суду адвокатом Терновенком Р.М. відзиву на повну заяву незалежно один від одного для кожного окремо із трьох відповідачів. Про що їх довірителі [PERSON] , Манзик С.Л. та [PERSON] не знають та не можуть знати, так як не беруть участь у судових засіданнях в даній справі, так як у свою чергу повністю поклалися на порядність своїх довірених осіб адвоката Терновенка Р.М. та [PERSON] ,які зловживаючи їх довірою неправомірно заволоділи значними коштами кожного із трьох своїх довірителів на суму 5458 грн. 20 коп., сфальшувавши за попередньою змовою між собою відповідні три Актами прийому-передачі виконаних робіт №б/н від 11 листопада 2022 року,як результат адвокат Терновенко Р.М. умисно не склав та не подав до суду три відзиви на позовну заяву від імені та в інтересах своїх трьох відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] незалежно один від одного, в інтересах яких та від імені яких підписано незалежно один від одного договори про надання їм правової допомоги, які разом із тим були обумовлені відповідно як незалежними один від одного трьома договорами про надання відповідачам правої допомоги так разом із тим трьома незалежними один від одного актами прийому-передачі виконаних робіт про складання та подання до суду відзиву до суду окремо для кожного із трьох відповідачів незалежно один від одного,.12.2024 із метою покласти усі судові витрати відповідачів на мене позивача, за фактично ненадану адвокатом Терновенком Р.М. правову допомогу, який разом із [PERSON] фактично шахрайським шляхом присвоїли кошти відповідачів на значну суму,що було б цілком реальним в разі розгляду даної справи як передбачалось із самого початку в Ульяновському районному суді Кіровоградської області, в якому головує дружина адвоката Терновенка Р.М. голова Ульяновського районного суду суддя Терновенко А.В., в якому як правило в такому випадку ухвалюються незаконні рішення, що в подальшому призводить до арешту майна та коштів потерпілих від їх свавілля у звязку із видачею виконавчих листів за не скасованими незаконними рішеннями та подальшої судової тяганини у вищих судових інстанціях.Що є кримінальним правопорушенням шахрайством та порушенням адвокатської етики, вчинені адвокатом Терновенком Р.М.за попередньою змовою із [PERSON] як із довіреною особою усіх трьох відповідачів. У зв`язку із чим адвокат Терновенко Р.М. та [PERSON] як довірені особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають притягненню до відповідальності в даній справі №402/157/22 в порядку ст. 262 ЦПК України з метою правильного та ефективного вирішення даної справи,так як такі особи, вступивши попередньо у змову між собою, шахрайським шляхом неправомірно заволоділи коштами кожного із трьох відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на значну суму 5458 грн. 20 коп., не збираючись із самого початку виконувати умови, обумовлені трьома незалежними один від одного договорами про надання відповідачам правової допомоги незалежно один від одного та разом із тим які обумовлені трьома незалежними один від одного актами прийому-передачі виконаних робіт щодо складання та подання до суду незалежних один від одного трьох відзивів на позовну заяву, які мали б бути складені та подані до суду від імені та в інтересах усіх трьох відповідачів незалежно один від одного чого не сталося. Відповідно до частини першої ст.\~262\~ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення (частина третя\~статті 262 ЦПК України). Тлумачення частини першої\~статті 262 ЦПК України\~свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору. У частині п`ятій\~статті 262 ЦПК України\~передбачено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (частина шоста\~статті 262 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено: «окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2018 року у справі № 911/961/17 вказано, що: «в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 травня 2018 року у справі № 922/3997/15, від 04 травня 2018 року у справі № 922/1733/17. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «посилання в касаційній скарзі на непостановлення окремої ухвали не свідчить про несправедливу процедуру. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком». Статтею 129 Конституції України\~однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Судом не було встановлено фактів недобросовісного користування чи зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків та порушення адвокатської етики представником адвокатом Терновенком Р. М., тому заява [PERSON] про постановлення окремої ухвали та притягнення вказаної особи до відповідальності не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Враховуючи відмову у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Представником відповідачів заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу на користь кожного відповідача у розмірі 5455 грн. 20 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Постановою ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є не співмірною меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, підготовку справи до судового розгляду тощо. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed