Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ Уніка звернулося із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 155800,00 грн. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 18.03.2021 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «Мрія Сервіс» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Форд (д.р.н. [NUMBER] ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування». 18.12.2021 на а/д Львів-Самбір-Ужгород сталося ДТП за участю транспортного засобу Тойота (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Форд (д.р.н. [NUMBER] ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Форд (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №011043/4100/0000150. Згідно з постановою Самбірського міськрайонного суду від 24.12.2021 ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 283 200,00 грн.(ПД №015682 від 18.03.2022). Щодо розрахунку страхового відшкодування зазначив, що вартість відновлювального ремонту становить 288750,00 грн.; 5550,00 грн. - франшиза). Оночасно ПрАТ «СК «УНІКА» замовлено проведення оцінки вартості матеріального збитку. Відповідно до звіту №28226, вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 335 315,32 грн., а вартість відновлювального \~ \~ \~ \~ремонту з урахуванням зносу (матеріальний збиток), склав - 196 062,59 грн. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) Тобто із винуватця ДТП може бути стягнуто різницю між тактичним розміром завданих збитків та страховим відшкодуванням, якщо при зазначення страхового відшкодування враховано знос деталей автомобіля. Таким чином, зважаючи на викладене вище до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Форд (д.р.н. [NUMBER] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2021 на а/д Львів- Гамбір-Ужгород. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Тойота (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК«ЕТАЛОН» згідно полісу ЕР № 205924046. Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. 09.12.2022 рішенням Господарського суду м. Києва (справа №910/6532/22) позов ПрАТ «СК «УНІКА» до АТ «СК«ЕТАЛОН» задоволено частково та стягнуто 127 400,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності згідно полісу. Враховуючи наведене та небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення компенсації матеріальної шкоди, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. 24.04.2024 справа № 455/413/24 надійшла в провадження Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за підсудністю із Старосамбірського районного суду Львівської області. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 03.06.2024, про що повідомити сторони, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з відповіддю № 615431 від 29.05.2024 з ЄДДР відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим з 27.05.2024 по [ADDRESS] . 29.05.2024 від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Самбірського міськрайонного суду Львівської області, покликаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи та за станом здоров`я не має можливості прибувати на судові засідання, також на даний час зареєстрований [ADDRESS] . Ухвалою від 03.06.2024 в клопотанні про передачу справи за підсудністю відмовлено, розгляд справи відкладено на 03.07.2024. 24.07.2024 від відповідача повторно надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю. Ухвалою від 03.07.2024 в клопотанні про передачу справи за підсудністю відмовлено, розгляд справи відкладено на 04.09.2024. 04.09.2024 відповідачем подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із забезпеченням права на захист шляхом залучення адвоката. 04.09.2024 розгляд справи відкладено на 25.09.2024. 25.09.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою. 25.09.2024 розгляд справи відкладено на 04.11.2024. 31.10.2024 від представника відповідача надійшла заява про перенесення слухання справи. 04.11.2024 розгляд справи відкладено на 04.12.2024. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився , повідомивши про те, що хворий, просив судовий розгляд відкласти. Згідно з положеннями ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі. Проте, суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, враховуючи кількість заяв про відкладення судового розгляду, небажання подавати до суду відзив та докази в заперечення своєї позиції, а також небажання з`явитись в судове засідання. При цьому, суд звертає увагу, що причини повторної неявки відповідача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.5\~ст. 223 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а відповідач при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.\~\~ Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 18.03.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» № 011043/4100/0000150, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортними засобами згідно додатку №1 до договору, зокрема, автомобілем марки «Ford TRANSIT» реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску. Згідно з договором до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигоданабувачем є страхувальник. Строк дії договору встановлено з 27.03.2021 до 26.03.2022, при цьому додатковою угодою № 11 від 06.04.2022 до договору добровільного страхування №011043/4100/0000150 строк дії договору продовжено до 26.07.2022. 18.12.2021 о 16 год. 00 хв., на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Ford TRANSIT» та автомобіля марки «Toyota Verso», а саме: [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Toyota Verso» державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Ford TRANSIT», державний номерний знак [NUMBER] в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки «Toyota Verso» [PERSON] вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 115268. Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.12.2021 у справі № 452/4664/21 встановлено порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у скоєні ДТП, яка відбулась 18.12.2021 додатковому доказуванню не підлягає. 21.12.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою №00484196 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №011043/4100/0000150. Згідно з рахунком, виставленим ФОП [PERSON] , №1 від 13.01.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Ford TRANSIT», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 288750,00 грн. Відповідно до Звіту №28226 про оцінку автомобіля «FORD TRANSIT» реєстраційний номер [NUMBER] від 21.01.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності СПДФО [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності №652/19), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «FORD TRANSIT» реєстраційний номер [NUMBER] без ПДВ складає 196062,59 грн. 27.01.2022 страхувальник звернувся до позивача із заявою про відшкодування коштів за страховим випадком №00484196 від 18.12.2021 на рахунок ФОП « [PERSON] », на СТО якого здійснювався ремонт автомобіля марки «Ford TRANSIT», реєстраційний номер [NUMBER] . 14.02.2022 позивачем складений та підписаний електронним цифровим підписом відповідальної особи 17.03.2022 страховий акт № 00484196, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки «Ford TRANSIT», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 283200,00 грн. На підставі складеного страхового акту № 00484196 від 14.02.2022 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №011043/4100/0000150 від 18.03.2021, перерахував на рахунок - ФОП [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 283200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №015682 від 18.03.2022. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Toyota\~Verso»\~державний номерний\~знак [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК«ЕТАЛОН» згідно полісу ЕР № 205924046. Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. 09.12.2022 рішенням Господарського суду м. Києва (справа №910/6532/22) позов ПрАТ «СК «УНІКА» до АТ «СК«ЕТАЛОН» задоволено частково та стягнуто 127 400,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності згідно полісу. На даний час в досудовому порядку питання, щодо повернення компенсації матеріальної шкоди не вирішено, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «ґ» п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відтак, відповідачем було порушено умови Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР 205924046 та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку. З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПАТ „СК „Уніка завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № ЕР 205924046. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу сплаченої ПАТ „СК „Уніка суми страхового відшкодування в розмірі 155800,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн, суд враховує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані Договір доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023, Додаткова Угода № 1 до Договору доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023, договір № 2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023, Акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг № 1/32281 до договіру № 2/23ю про надання правової допомоги від 15.02.2024, Додаток № 3 до договір № 2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХС №000229 видане [PERSON] . Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає обґрунтованим розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3028 грн судового збору, сплаченого останнім при поданні позову.

Outcome: approved