Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У жовтні 2023 року Служба у справах дітей Боярської міської ради, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно протоколу № 1 від 26 лютого 2020 року засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області «Про бездоглядність дитини у неблагополучній сім`ї [PERSON] » відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у громадян [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із ухилянням від виконання батьківських обов`язків. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КЗМЦ «Промінь Надії» за адресою: [ADDRESS] . Крім того посилаються на те, що [PERSON] ухилялась від виконання батьківського піклування десятьох дітей, за що була в 2014 року позбавлена батьківських прав. Жінка зловживає алкогольні напої разом із своїм співмешканцем, ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, агресивна. Не займаються вихованням, навчанням, розвитком дитини. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , постійно перебуває без догляду дорослих. [PERSON] за час проживання в селі також характеризується негативно, зловживає алкоголем, не працює, порушує громадський порядок. Рішенням Макарівського районного суду Київської області (цивільна справа № 370/2649/14ц від 12 грудня 2014 року) [PERSON] була позбавлена батьківських прав, щодо своїх десятьох дітей. Новосілківською сільською радою було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що сім`я проживає в найманій квартирі. Гр. [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, продукти харчування відсутні, в квартирі брудно, неприємні запахи алкоголі та тютюну. [PERSON] вдома не було. Умови проживання для малолітньої дитини відсутні. Так, зазначають, що Виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області від 26 лютого 2020 року № 11 прийнято рішення щодо незадовільного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина перебуває у КЗМЦ «Промінь Надії» на повному державному утриманні. З моменту відібрання та за весь час, а ні мати [PERSON] , а ні батько [PERSON] матеріально не забезпечують дитину, не цікавилися її долею та в закладі, [PERSON] , не відвідують. На комісії з питань захисту прав дитини Макарівської райдержадміністрації від 15 вересня 2020 року, протокол № 4, задоволено клопотання КЗМЦ «Промінь Надії» щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 3 20 грудня 2021 року малолітня [PERSON] , перебуває в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». 24 лютого 2022 року, в зв`язку з повномасштабним вторгненням російських військ в Україну діти, в тому числі малолітня [PERSON] з КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» були евакуйовані у Республіку Польща за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на викладене, позивач вважає, що Відповідачі протягом тривалого часу не проявляли жодного інтересу до своєї дитини, не брали участі в її житті, вихованню та розвитку, що свідчить про свідоме нехтування своїми обов`язками, у зв`язку із чим Служба у справах дітей Боярської міської ради просить суд: 1. Позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 2. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 23 жовтня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи від 20 лютого 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року цивільну справу було прийнято до провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення згідно вимогам чинного законодавства. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час, та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачі повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідачі на адресу суду відзиву на позовну заяву не подали, причини неможливості подати відзив суду не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис від 18 липня 2017 року № 1913. Батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно протоколу № 1 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області від 26 лютого 2020 року про бездоглядність дитини у неблагополучній сім`ї [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у громадян [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із ухилянням від виконання батьківських обов`язків. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано в «Промінь Надії» смт. Макарів в супроводі [PERSON] . Згідно характеристики виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області № 369 від 20 жовтня 2020 року, що складена на гр. [PERSON] , яка проживає без реєстрації у найманій квартирі [ADDRESS] , характеризується негативно. Ухилялась від виконання батьківського піклування десятьох дітей, за що була в 2014 року позбавлена батьківських прав. Періодично вживає алкогольні напої разом із своїм співмешканцем, ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя. До сільської ради неодноразово надходили скарги від жителів села на [PERSON] та на її співмешканця [PERSON] , в родині стосунки негативні. Згідно характеристики виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області № 370 від 20 жовтня 2020 року, що складена на [PERSON] , останній зарекомендував себе негативно, зловживає алкоголем, не працює, порушує громадський порядок. Відповідно до акту обстеження умов проживання № 29 від 20 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом за адресою: [ADDRESS] , проведеного Новосілківською сільською радою, встановлено, що сім`я проживає в найманій квартирі. [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, продукти харчування відсутні, в квартирі брудно, неприємні запахи алкоголі та тютюну. [PERSON] вдома не було. Умови проживання для малолітньої дитини відсутні. Повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , не можливо, так, як батьки не стали на шлях виправлення. Виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області прийнято рішення № 11 від 26 лютого 2020 року щодо незадовільного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі наказу № 388 від 19 березня 2021 року служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації «Про взяття малолітньої [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» Службою у справах дітей Боярської міської ради наказом № 33-с від 03 червня 2021 року малолітня [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 03 червня 2021 року Службою у справах дітей Боярської міської ради було сформовано особову справу дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах та внесено дані дитини, [PERSON] , до електронної обліково-статистичної картки дитини ЄІАС «Діти» (номер картки [NUMBER] від 03 червня 2021 року.). 3 20 грудня 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває з КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», про що свідчить відповідний Акт про факт передачі дитини від 20 грудня 2021 року. За час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», а ні мати [PERSON] , а ні батько [PERSON] долею дитини не цікавились, жодного разу не відвідували та з працівниками закладу не контактували, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах справи. 24 лютого 2022 року малолітня [PERSON] , [INFO] , з КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» разом з іншими дітьми була евакуйована за кордон, а саме у Республіку Польща за адресою: [ADDRESS] . Батьки малолітньої [PERSON] , продовжують ігнорувати свої основні обов`язки батьків. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд оцінивши докази надані позивачем, дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] безвідповідально ставляться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення. Відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо наданими позивачем доказами. Вони не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Досліджені докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачі ухиляються від своїх батьківських обов`язків та не приймають участі в житті дитини. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що батьки малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги на її утримання не надають. Приписи ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України вказують, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, які подано юридичною особою 5 368,00 грн. (2 684,00 * 2 = 5 368,00). На підставі ст.ст. 141, 150, 155, 157, 164 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 264-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved