Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

04.11.2024 позивач [PERSON] , через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.06.2017 виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницькій області, актовий запис №13. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що за час шлюбу у них з відповідачкою [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Перебуває на їхньому спільному утриманні, оскільки позивач сплачує добровільно аліменти на дитину за спільною домовленістю з відповідачем, що узгоджується із ст. 181 СК України. Позивач зазначає, що їхні шлюбні відносини із відповідачкою не склалися і більше уже 1 року і 4 місяців проживають окремо. Відповідно спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету не мають. Спільно нажитого майна також немає. Позивач вважає, що їхні шлюбні відносини не склались через різні характери, погляди на життя, інтереси сім`ї, на грунті постійно виникали непорозуміння та суперечності. Вказані причини і стали підставою розпаду сім`ї. Наразі у позивача є інша жінка, з якою він проживає уже біля одного року і фактично створено нову сім`ю та бажають узаконити свої подружні відносини. Відповідачка, як відомо позивачу, також проживає з іншим чоловіком. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і не може бути відновлена, адже все це, суперечить їхнім особистим інтересам. Відновлювати сімейні стосунки із відповідачкою він не бажає, оскільки дійшов виваженого висновку, що це зробити не можливо. Вищевикладені обставини і є підставою для звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 06.11.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони між собою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 16.06.2017 виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницькій області, актовий запис №13 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу у сторін є спільна дитина - син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами припинені. Слід зазначити, що позивачем вказано у позові, що він наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відновлювати сімейні стосунки із відповідачем він не бажає та дійшов виваженого висновку, що це зробити неможливо. Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення дієвих заходів спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим надалі зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому він повинен бути розірваний. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а тому з огляду на те, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved