Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] ; стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2023 року по 01.04.2024 року розмірі 41684,50 грн. В обґрунтування позову зазначила, що проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, внаслідок чого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після припинення спільного з відповідачем проживання залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, участі у вихованні, утриманні сина не приймає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, з огляду на несплату відповідачем аліментів, у нього утворилась заборгованість станом на 01.04.2024 року в розмірі 41684,50 грн. З огляду на вказане просить стягнути пеню за несвоєчасність сплати аліментів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2024 року позов залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року продовжено розгляд справи, призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не прибула, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву до суду не подано. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2020 року виданим Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.07.2023 року у справі №484/773/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.02.2023 року та до досягнення ним повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.07.2023 року. 10 червня 2023 рогу між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації прізвище дружини [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2023 року. Згідно педагогічної характеристики №112 від 07.05.2024 року виданої закладом дошкільної освіти №6 «Світлячок» Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, [PERSON] відвідує вказаний заклад з 18.09.2023 року. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] цікавляться життям групи та закладу, не байдужі до досягнень дитини та його розвитку, заборгованості за харчування у ЗДО немає. За час перебування [PERSON] у закладі нічого дивного у поведінці матері та вітчима (запаху алкоголю, агресії\\ тощо) не помічено. Батька в закладі не бачили. Дослідження за емоційним станом дитини не виявило ознак домашнього насильства, таких як знервованість, тривожність, замкнутість. За довідкою №20-б від 25.04.2024 року виданої КНП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] працює в Центрі з 11.07.2023 р. Наразі знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За останні 6 місяців отримала дохід у жовтні 2023 р. допомогу по вагітності та пологам в сумі 31573,08 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №15754 від 10.03.2024 р. виданої Білозерським ВДВС у Херсонському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.04.2024 року складає 41684,50 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] жодного разу аліменти на утримання сина не сплачував. З висновку органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради від 27.08.2024 р. №403 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Крім того, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотню дію в часі. Суд, перевіривши проведений позивачкою розрахунок пені по аліментам погоджується з ним, оскільки відповідачем аліменти не сплачувались, внаслідок чого виник борг, крім того, відповідачем жодних заперечень з приводу розрахунки позивачки не надано. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.; та на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивачка від сплати судового збору за вимоги про стягнення пені зі сплати аліментів звільнена. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved