Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

24 вересня 2024 року Управління соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради звернулось із позовною заявою до [PERSON] про повернення надміру виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі - 3770,08 грн, надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі - 8204,32 грн та судового збору у розмірі 3028 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з 2018 року перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради, як отримувач державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. На підставі поданої заяви та декларації про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної допомоги від 11 січня 2022 року, відповідачу була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям на період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2022 року, щомісячно у розмірі 942,52 грн, а також відповідачу була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям на період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2022 року щомісячно у розмірі 2051,08 грн. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період воєнного стану» було продовжено на період введення воєнного стану строк виплати допомоги одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року та з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року в тих же розмірах. 04 липня 2022 року [PERSON] через Центр надання адміністративних послуг звернулася до управління з новою заявою на призначення допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, згідно якої було проведено розрахунок тільки після отримання управлінням електронним шляхом інформації про доходи. Згідно довідки ДФС про завантажені доходи в результаті розрахунку від 24 січня 2022 року було виявлено, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї. Таким чином, відповідач не мала права отримувати вищезазначені допомоги з 01 липня 2022 року. Отже, в задоволенні заяви від 04 липня 2022 року [PERSON] , рішеннями управління від 19 липня 2022 року, було відмовлено в призначенні допомог. Виплата державних допомог здійснюється на місяць вперед автоматично, а розрахунок нової заяви проводиться після отримання інформації про доходи електронним шляхом. При перевірці особової справи відповідачки виявлено, що державні кошти, які були нараховані та виплачені їй наперед при масовому перерахунку за період з 01 липня 2022 року по 31 жовтня 2022 року по допомозі на дітей одиноким матерям в сумі 3770,8 грн, по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям в сумі 8204,32 грн, підлягають поверненню до державного бюджету. Про необхідність повернення зазначених вище коштів у добровільному порядку, [PERSON] була повідомлена, але станом на сьогоднішній день жодного повернення самостійно не здійснила. 06 грудня 2024 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням управління від 19 липня 2022 року їй було відмовлено в задоволенні заяви від 04 липня 2022 року та призначенні допомоги одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям з 01 липня 2022 року, разом з тим, позивач продовжив виплату їй коштів соціальної допомоги ще два місяці поспіль, окрім липня, а в подальшому продовжив на період з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року. Подавши 04 липня 2024 року заяву до ЦНАП вона зазначила всю інформацію про себе, свої доходи та інше для призначення соціальної допомоги. Жодним чином не приховувала, не спотворювала інформацію, не зловживала та не подавала документів із свідомо неправдивими відомостями про склад сім`ї, чи про обставини, що впливають на виплату державної допомоги тощо. Вважає, що оскільки матеріали справи не містять доказів зловживань з її боку, то вимоги позивача щодо повернення коштів задоволенню не підлягають. Грошові кошти виплачувались [PERSON] з липня 2022 року по листопад 2022 року включно, тільки через недбалість управління. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. 09 грудня 2024 року представник позивача надала до суду клопотання в якому зазначила, що відповідачем було пропущено строк подання відзиву, тому просила суд розглядати справу без врахування відзиву за наявними матеріалами справи. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просила суд розглядати справу без її участі та відмовити у задоволені позову повністю. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 січня 2022 року [PERSON] зверталась з заявою до органу праці та соціального захисту населення управління соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі - УСЗН Южноукраїнської МР) про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До заяви [PERSON] долучила декларацію про доходи та майновий стан /а.с. 5, 6-8/. УСЗН Южноукраїнської МР 24 січня 2022 року було здійснено розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї та того ж дня прийнято два рішення про призначення [PERSON] з 01 січня 2022 року по 30 червня 2022 року державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 2051,08 грн та державної допомоги одиноким матерям у розмірі 942,52 грн /а.с. 9, 10, 11/. 04 липня 2022 року [PERSON] повторно звернулась з заявою до органу праці та соціального захисту населення УСЗН Южноукраїнської МР про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До заяви [PERSON] також долучила декларацію про доходи та майновий стан, де у розділі відомості про доходи джерелами доходу зазначила дві допомоги та заробітну плату /а.с. 12-13, 14-15/. 19 липня 2022 року після здійснення розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї УСЗН Южноукраїнської МР було прийнято два рішення про відмову [PERSON] у призначенні державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, оскільки середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї /а.с. 21, 22/. Як вбачається з долучених до позовної заяви документів, розпорядженнями від 22 червня 2022 року та 19 вересня 2022 року строк виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям [PERSON] було продовжено з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року, та з 01 жовтня 2022 року по 13 грудня 2022 року, відповідно, у розмірі зазначеному у рішеннях від 24 січня 2022 року /а.с. 16, 17, 18, 19/. Згідно розрахунку боргу від 01 листопада 2022 року за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року [PERSON] було виплачено 8204,32 грн - державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та 3770,08 грн - державної допомоги на дітей одиноким матерям /а.с. 23, 24/. 18 січня 2023 року та 12 вересня 2023 року УСЗН Южноукраїнської МР надсилались листи [PERSON] про повернення виплачених наперед державних коштів у сумі 8204,32 грн та 3770,08 грн /а.с. 25, 26, 27, 28/. Рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1974 від 07 листопада 2024 року «Про зміну найменування юридичної особи ЮЖНОУКРАЇНСЬКА МІСЬКА РАДА МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ» змінено назву Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на Південноукраїнську міську раду Миколаївської області. Згідно вимог статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Статтею 18-4 визначено умови, за яких виплата допомоги на дітей одиноким матерям припиняється або призупиняється, а саме Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини. За правилами статті 21 зазначеного закону, органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність відповідних документів, поданих для призначення допомоги. Нарахування та виплата допомоги сім`ям з дітьми проводиться у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Згідно з пунктом 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок), допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги, що передбачено абз. 1 п. 48 Порядку. Відповідно до пункту 49 Порядку особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям є щомісячною допомогою, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Згідно ст. 4. цього Закону призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги, використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання такої допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки. Під час надання державної соціальної допомоги проводиться перевірка майнового стану членів сім`ї в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги на період введення воєнного стану» установлено, що у разі коли отримувачі державної соціальної допомоги у період введення воєнного стану подають заяву з необхідними документами та/або відомостями для проведення перерахунку державної соціальної допомоги, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад визначають право на отримання такої допомоги і проводять розрахунок її розміру. Виплата державної соціальної допомоги проводиться у новому розмірі відповідно до поданих заяви та документів та/або відомостей. При цьому кошти державної соціальної допомоги, виплачені отримувачам під час воєнного стану до моменту подання ними нових заяви та документів, не підлягають поверненню. Згідно пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» - Рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис). Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 ч.1 ст.1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, положеннями ст.1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, не підлягають поверненню якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт недобросовісного набуття [PERSON] державних соціальних допомог. Навпаки, матеріалами справі підтверджено ту обставину, що відповідач у своїй заяві від 04 липня 2022 року та декларації зазначила всі відомості про доходи та належне їй майно, після проведеного розрахунку їй було відмовлено у наданні державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, однак виплата зазначених допомог була продовжена. Виплата управлінням соціального захисту населення Південноукраїнської міської ради Миколаївської області була проведена добровільно. Даних щодо наявності рахункової помилки матеріали справи не містять. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні дитини, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19. Суд приймає до уваги, що відзив відповідачем подано з порушенням строку, визначеного ухвалою суду від 25 вересня 2024 року, однак справу розглянуто на підставі доказів, поданих представником позивача. Враховуючи, що в судовому засіданні факт недобросовісного набуття [PERSON] державних соціальних допомог не знайшов свого підтвердження і надані позивачем докази не довели доцільність повернення вказаних допомог позивачу, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed