Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 02.07.2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр», заборгованість за договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 75978686 від 25.07.2021 в сумі 51095,34 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Свою заяву позивач мотивує тим, що 25.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75978686. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу№ 27/01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27.01.2022 до Договору факторингу № 27/01/2022 укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75978686. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/0621 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51095,34 грн. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача 51095,34 грн., з яких: 15000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту; 35820,82 грн. Заборгованість за нарахованими процентами, 240,00 грн. інфляційні збитки, 34,52 нараховані 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позові та письмових поясненнях. 07.08.2024 року до суду від представника відповідача адвоката Ковтуна А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить визнати недопустимим та недостовірним доказом наданий розрахунок заборгованості за договором позики, а також Правила надання грошових коштів у позику. Позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11865,6 грн. В решті позовних вимог відмовити. Розгляд справи проводити без участі відповідача та представника відповідача. Свою позицію мотивує тим, що відповідач [PERSON] 24.08.2021 погасила частину отриманих в позику грошових коштів в сумі 3 103, 27 грн. та 31,13 грн., тому заборгованість за тілом кредиту станом на 01.08.2024 складає 11 865,6 грн. Крім того, не погоджується з періодом нарахування відсотків, наведеним в розрахунку, оскільки матеріали справи не містять доказів пролонгації сторонами позикових зобов`язань шляхом укладення додаткової угоди. Позивачем після 24.08.2021 року нараховувалися відсотки за користування позикою на тіло позики, без врахування розміру поверненої позики. Наведений позивачем розрахунок заборгованості не дає можливості встановити дійсні умови позики. Щодо витрат на правову допомогу вважає їх не спів мірними із розглядом справи. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 178 ЦПК України зазначає, що судові витрати, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять 10 000 грн. Докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у заяві про перегляд судового рішення та письмових поясненнях. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.07.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 06.11.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. 07.11.2024 року до суду представник позивача надав письмові пояснення, в яких просив позов задовольнити в повному обсязі та відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 11.11.2024 року клопотання представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції задоволено. 11.11.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. 21.11.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. 21.11.2024 року до суду представник відповідача надав письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000, 00 грн. В решті позовних вимог відмовити. 27.11.2024 року представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких просив позовну заяву задоволити в повному обсязі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 28.11.2024 року клопотання представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції задоволено. 28.11.2024 року в судовому засіданні в залі суду м.Звенигородка Черкаської області було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Фактичні обставини, встановлені судом 25.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75978686. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу№ 27/01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27.01.2022 до Договору факторингу № 27/01/2022 укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75978686. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/0621 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51095,34грн. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача. Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики : Сума Позики становить 15000,00 грн. Строк Позики становить 30 днів. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. | Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в * електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано ° накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ТОВ «Коллект Центр»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Також відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів». З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір № 75978686 від 25.07.2021 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позикодавця та уклав кредитний договір шляхом введення одноразових ідентифікаторів. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч.1, 2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, позивач визначив розмір заборгованості, яка утворилася на загальну суму розмірі 51095,34 грн., з яких: 15000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту; 35820,82 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 240,00 грн. інфляційні збитки, 34,52 нараховані 3% річних. Разом з тим, за умовами договору про надання позики № 75978686 від 25липня 2021 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було передбачено надання кредиту в розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 24 серпня 2021 року. Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за ст. 1048 ЦК України за 30 днів по 24 серпня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 3134,40 грн., що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту, наданою до суду разом з позовом стороною позивача (а.с. 5 (зворот)). З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не здійснював погашення сум за наданим кредитом, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості відповідача перед банком. Суд відхиляє, як необґрунтовані доводи відповідачки про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач підписував правила надання грошових коштів у позику, оскільки з наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання грошових коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, підписанням договору позики позичальниця підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Так, відповідно до п. 5 договору позики № 75978686 від 25 липня 2021 року підписанням цього договору позичальниця підтвердила, що вона до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, їй зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, хоч у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Відтак доводи відповідачки про те, що строк дії договору позики обмежено 30 днями не відповідає умовам договору позики, у якому передбачено пролонгацію договору. З урахуванням наведеного є помилковими доводи про безпідставне нарахування відсотків за користування позикою за понад 30 календарних днів, оскільки з урахуванням умов щодо автопролонгації позивач мав право здійснювати нарахування процентів на загальний строк 120 (30+90) календарних днів. В той же час, як убачається із наявного у справі розрахунку, позивачем нараховані проценти за користуванням кредитом за 150 календарних днів. Тому, сума заборгованості за процентами підлягає зменшенню на 8955 грн. (30*298,50 грн.). Відтак, 38955,23 грн. - 8955 грн. = 30000,23 грн. Крім того, вказана сума має бути зменшена на 3134,40 грн., оскільки ця сума була сплачена відповідачкою в рахунок погашення процентів, а не в рахунок погашення тіла кредиту, як остання помилково вважає, оскільки оплата була здійснена 24.08.2021 - поза межами 30-денного строку кредитування. Відтак заборгованість по процентам складає 26865,83 грн. У зв`язку з цим, сума боргу з урахуванням заборгованості за тілом кредиту складає 41865,83 грн. (26865,83 грн.+15000,00 грн.)) Саме ця сума заборгованості має бути врахована під час обрахунку суми 3% річних та інфляційних нарахувань. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Таким чином, суд не може погодитись із доводами заяви про перегляд заочного рішення про безпідставність нарахування позивачем відсотків одночасно за ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України, оскільки, як убачається із наявного у справі розрахунку (а.с. 18, Т.1) відсотки за користування позикою нараховані за період з 25липня 2021 року по 24 листопада 2021 року, а інфляційні нарахування та 3% річних нараховані за період з 27 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, тобто неодночасно. Не дивлячись на те, що за наслідками перегляду заочного рішення було зменшено суму відсотків за користування кредитом до суми, що входить до суми основного боргу, сума 3% річних та інфляційних нарахувань не підлягає зміні, оскільки позивачем відповідні нарахування були здійснені лише на суму основного боргу у розмірі 15000 грн. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у сумі 42140,35грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 26865,83 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 240,00 грн. інфляційні збитки, 34,52 нараховані 3% річних. Розподіл судових витрат між сторонами За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив 3028,00 грн. судового збору (а.с. 4а). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (82,47%) в сумі 2497,19 грн. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial