Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до\~\~Херсонської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа в порядку спадкування. В обґрунтування свої позовних вимог зазначає, що 24.01.2023 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу було заведено спадкову справу №71896536, щодо майна померлого [PERSON] , який є братом позивачки. До складу спадщини після смерті останнього входить частини квартири загальною площею 52кв.м., житловою площею 35 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та квартира загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 33.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що на день смерті [PERSON] разом з ним інші особи зареєстровані не були. [PERSON] на підставі ст.328,321 ЦК України просила визнати за нею право власності на частини квартири загальною площею 52кв.м., житловою площею 35 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та на квартиру загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 33.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 01.10.2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.. Ухвалою від 03.12.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник відповідача Херсонської міської ради надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження того, що саме вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , будучи спадкоємцем другої черги. Крім цього, позивач не надає доказів на підтвердження того, що їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Крім цього, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина). З наданого Витягу зі спадкового реєстру не можливо встановити хто саме звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та чи прийняв хтось спадщину після смерті останнього. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Позивачка в судове засідання не з`явились, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просила відмовити. У відповідності до вимог ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом з\~повного доступу\~з ЄДРСР\~встановлено,\~що рішенням\~Шевченківського районного\~суду м.\~Чернівці від\~09.07.2024\~року № 727/5232/24 заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Рішення набрало законної сили 09.08.2024 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія [NUMBER] . До матеріалів справи надано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75553751 від 24.01.2024 року, в якому вказано, що зареєстрована спадкова справа №71896536 приватним нотаріусом Чепель О.Д., спадкодавець: [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Також позивачем надано Довідку від 30.10.2023 року №2, виданою ОСББ «Схід 24», в якій вказано, що [PERSON] проживав в [ADDRESS] з 18.10.2018 року по 27.09.2023 року. Інших осіб зареєстрованих з ним не було. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухоме майна щодо об`єкта нерухомо майна №383000698 від 14.06.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухоме майна щодо об`єкта нерухомо майна №382999910 від 14.06.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності, а саме (1/2) частина - [PERSON] та (1/2) частина - [PERSON] . Відповідно ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України) Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст.1262 ЦК України) Статтею 1258 ЦК України\~передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач є рідною сестрою спадкодавця, отже є спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Інших відомостей про спадкоємців суду не надано. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). До матеріалів справи позивачем не надано інших доказів на підтвердження своїх вимог, жодних клопотань про витребування доказів суду не заявлено. З матеріалів справи неможливо встановити, чи звертався хтось з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , чи є спадкоємці першої черги після смерті останнього. З витягу зі спадкового реєстру лише вбачається, що після смерті [PERSON] заводилась спадкова справа, відомості про коло спадкоємців відсутні, так як і не надано доказів на підтвердження того, що спадкоємці першої черги усунуті від їх права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Отже з матеріалів справи неможливо встановити, що [PERSON] , як спадкоємець другої черги має право на спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до абз. 2, 3 п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, позивач не надала суду належних та достовірних доказів, які б свідчили, що вона зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , який помер [INFO] та їй відмовлено у видачі свідоцтва. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 702/61/20 від 06 жовтня 2021 року). Крім цього, суд зауважує, що позивач посилається в своїй позовній заяві на ст.321, 328, 392 ЦК України, разом з тим вказані норми закону стосуються захисту права власності, хоча доказів того, що [PERSON] є власником майна, а саме квартири частини квартири загальною площею 52кв.м., житловою площею 35 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та квартира загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 33.9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та її права, як власника порушено суду не надано. У\~частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц (провадження № 61-26417св18) викладена правова позиція, що «за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На підставі викладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Херсонської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа в порядку спадкування не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності достатніх правових підстав на визнання за нею права власності на майно, в порядку спадкування за законом, як спадкоємця другої черги, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed