Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

24.09.2024 [PERSON] звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , її тітка по материнській лінії, яка постійно була зареєстрована і проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відрилася спадщина до якої увійшла земельна ділянка, яка розташована на території Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,7441 га, кадастровий номер 6820989400:04:028:0041. Оскільки [PERSON] була одинокою жінкою, яка з огляду на її вік і стан здоров`я не могла себе самостійно обслуговувати, сильно хворіла і потребувала догляду, вона (позивачка) переїхала з Одещини в с. Лонки, де протягом кількох місяців до смерті тітки постійно проживала разом з нею в її будинку, доглядала за нею та домогосподарством. За життя, 05.01.2005 [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачці. Будь-яких інших спадкоємців за законом чи за заповітом спадкодавець не мала. У вересні 2021 року вона вирішила оформити спадщину, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Гадайчук Є.А., однак нотаріус повідомила їй, що прийняти заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину немає законних підстав, оскільки вона не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем і не подавала протягом 6 місяців після відкриття спадщини заяву про її прийняття. 03.12.2021 вона замість втраченого оригіналу отримала дублікат заповіту. Вдруге із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона звернулась 13.09.2024 до приватного нотаріуса Боровської С.М., яка завела нотаріальну справу та надала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з аналогічних підстав, що й нотаріус Гадайчук Є.А. Наведені обставини і відмови нотаріусів позбавляють її можливості стати власником спадкового майна у позасудовому порядку і оформити спадщину у нотаріуса, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від неї. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на належну спадкодавцю [PERSON] вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши вступне слова позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Лонки Волочиського району Хмельницької області померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом смерть серія [NUMBER] від 29.08.2014, актом обстеження житлово-побутових умов від 28.10.2005, довідкою № 596 від 22.09.2014, виданою виконкомом Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с. 12, 16, 19). За життя 05 січня 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 18). Судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,7441 га, яка розташована на території Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 065238 від 02.03.2005 (а.с. 20). Згідно довідки від 22.09.2014 № 597, виданої виконкомом Яхновецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, [PERSON] являється правонаступником житлового будинку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Лонки. На момент смерті проживали разом без реєстрації та вели спільне господарство (а.с. 23). Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. листом від 23.09.2021 № 623/01-16 роз`яснила позивачці, що прийняти її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] немає законних підстав, у зв`язку з тим, що вона не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини до 6 місяців не подавала, пропустила встановлений законом термін на прийняття спадщини (а.с. 21). Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Боровська С.М. постановою від 13.09.2024 за вих. № 173/02-31, відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 6820989400:04:028:0041, після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона спадщину у встановлений законом спосіб і строк не прийняла, тобто заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подавала і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала (а.с. 24). З копії спадкової справи № 40/2024 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна померлої є [PERSON] . Інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину та оформили свої спадкові права немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки показали, що [PERSON] дійсно на момент смерті проживала разом зі своєю тіткою [PERSON] , доглядала її та здійснила поховання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Частина третя статті 1268\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20. Статтею 392 ЦК України передбачено, що якщо власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також обставину, що нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,7441 га, кадастровий номер 6820989400:04:028:0041, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Яхновецької сільської ради Волочиського (тепер Хмельницького) району Хмельницької області.

Outcome: approved