Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У лютому 2024 року ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 60375 грн заборгованості за кредитним договором №8399422 від 19 лютого 2023 року. Позов обгрунтований тим, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений електронний договір про надання споживчого кредиту №8399422, предметом якого є 15000 грн, строк кредитування 105 днів, дата погашення кредиту-04 червня 2023 року, процентна ставка - 3%, комісія - 10% одноразово, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються, внаслідок чого станом на 16 січня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 60375 грн, з якої сума кредиту - 15000 грн, заборгованість за відсотками-43875 грн, заборгованість за комісією - 1500 грн. Представник позивача [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що їх заперечення відсутні. Відповідно до відзиву від 11 березня 2024 року представник відповідача адвокат Пушкарьов О.О. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, зазначає, що не погоджується із сумою заборгованості, пункти кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі пільгової ставки 1,50% та поточної ставки 3,00% в день, що становить 547,5% річних та 1095 % річних відповідно та щодо встановлення загальної суми відсотків за кредитом, яку просить стягнути позивач в розмірі 43875 грн у процентному вираженні за строк акційного та базового періоду у розмірі 294 % від суми позики, є несправедливими в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Крім того, вказує, що у матеріалах справи відсутні належні копії Договору відступлення права вимоги, також відсутній повний текст Реєстру боржників, через що не можливо встановити факт переходу грошової вимоги та розмір заборгованості, яка встановлена по виписці по рахунку, що не є достатнім для визначення її розміру. У відповіді від 20 травня 2024 року на відзив представник позивача [PERSON] підтримує позовні вимоги, зазначає, що відповідач у повній мірі проінформований про умови надання кредиту, просить проводити судове засідання за відсутності представника позивача. Інші заяви, клопотання сторін станом на 02 грудня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , як фізичною особою, було укладено електронний договір про споживчий кредит №8399422, підписаний шляхом використання електронного підпису відповідача, предметом якого є 15000 грн кредиту, строком на 105 днів з 19 лютого 2023 року і складається з пільгового періоду (15 днів з дати видачі кредиту і завершується 06 березня 2023 року), поточного періоду (90 днів з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04 червня 2023 року); процентна ставка протягом пільгового періоду - 1,5%, процентна ставка протягом поточного періоду - 3,00%, комісія - 10% одноразово. Згідно платіжного доручення №93985969 ТОВ «Мілоан» від 19 лютого 2023 року перераховано [PERSON] 15000 грн згідно договору №8399422 на картку отримувача № [NUMBER] . Також за інформацією АТ «Універсал Банк» від 28 жовтня 2024 року, 19 лютого 2023 року було зараховано кошти у сумі 15000 грн на платіжну карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] .. Будь-яких доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги по кредитному договору №8399422 від 19 лютого 2023 року, позичальником по якому є відповідач [PERSON] , що підтверджується також і випискою з Реєстру боржників від 26 червня 2023 року. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності кредитного договору від 19 лютого 2023 року та договору відступлення прав вимоги до нього від 26 червня 2023 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначеному договору від 19 лютого 2023 року. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку відповідач [PERSON] має заборгованість за даним кредитним договором станом на 16 січня 2024 року у розмірі 60375 грн, з яких 15000 грн- прострочене тіло кредиту, 43875 грн - прострочені відсотки, 1500 грн - заборгованість за комісією. Докази на спростування даної виписки, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 60375 грн заборгованості за кредитним договором. Також судом при розгляді справи враховано, що сторонами, із врахуванням свободи визначення умов договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, погоджені умови сплати відповідачем процентів за стандартною ставкою 3,00 % відсотків за кожен день користування кредитом, що станом на час розгляду справи у встановленому порядку не спростовано, при цьому відповідач, як позичальник, отримав від позивача грошові кошти, власником яких він не був, і отримав можливість певний час правомірно не повертати надані йому грошові кошти, натомість у нього виникло зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Підстави для стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача не встановлені. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved