Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

В лютому 2024 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач) про стягнення пені, суми індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди, у якому, з урахуванням поданої 27 травня 2024 року заяви про уточнення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 28 916,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 6 549,39 грн, 3% річних в розмірі 1 822,15 грн, а також моральну шкоду в сумі 30000,00 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 12 січня 2020 року в місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не впорався з керуванням транспортного засобу та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль SsangYong, д.н.з. [NUMBER] , який перебував у ньому, та подвір`я будинку [ADDRESS] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2020 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля Range Rover, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди майну позивача, яке розташоване на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] , а також автомобілю SsangYong, д.н.з. [NUMBER] , було завдано матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Позивач отримав від відповідача страхове відшкодування, яке було нараховано позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля SsangYong, д.н.з. [NUMBER] . Однак, у встановлений законом строк, відповідач не здійснив виплату позивачу страхового відшкодування внаслідок пошкодження майна, розташованого на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] . В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача. За результатом розгляду вказаної справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант»на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40903,20 грн, а також штрафні санкції за період з 12 квітня 2020 року по 31 травня 2022 року, а саме: пеню у розмірі 12396,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 9890,91 грн, 3% річних у розмірі 2399,00 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» в добровільному порядку не виконало рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року, тому 24 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з відповідача коштів, присуджених позивачу зазначеним рішенням суду. Цього ж дня, 24 листопада 2023 року, відповідач виплатив позивачу присуджені рішенням суду кошти. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем лише 24 листопада 2023 року, тому період з 01 червня 2022 року по 24 листопада 2023 року також є простроченням виконання грошового зобов`язання, і за вказаний період часу позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 28916,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 6549,39 грн та 3% річних в розмірі 1822,15 грн. Також позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача, які полягали у невиконанні своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату позивачу страхового відшкодування та нездійсненні такої виплати у встановлений законом строк, відповідач завдав позивачу моральну шкоду. Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу неможливості розпочати відновлення пошкодженого майна за рахунок страхової виплати, неможливості нормального користування цим майном, виникненні почуття розгубленості, тривалому відчутті дискомфорту та невизначеності, почутті глибокого душевного болю. Неправомірні дії відповідача порушили звичайний гармонійний стиль життя позивача, потягли за собою певну зміну сімейних традицій, обмежили можливості побудови нових сімейних планів, призвели до необхідності пристосовуватися до погіршених умов існування. У позивача з`явилась тривога та страх, з приводу того, що пошкоджене майно не буде відновлено. Позивач був вимушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, звертатись до суду, що потребувало матеріальних витрат, втрати часу і емоційних затрат, що негативно вплинуло на стосунки з близькими родичами і на здоров`ї позивача (безсоння, депресивний стан, моральне і фізичне виснаження, перевтоми). Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30000,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2024 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання позивача про допит свідків. 23 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» заперечив проти позову, пославшись на його необґрунтованість. Зазначив, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року було оскаржено відповідачем до суду апеляційної інстанції, на момент подачі відзиву відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача. У зв`язку з тим, що рішення суду від 14 вересня 2023 року не набрало законної сили, посилання позивача на дату, з якої починається відлік періоду, з якого продовжується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, та на кінцеву дату, по яку підлягає продовження нарахування пені, інфляційних втрат, 3 % річних, не може братись до уваги при розрахунку періоду прострочення виконання грошового зобов`язання. Також представник відповідача у відзиві зазначив про те, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він зазнав ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12 січня 2020 року, тому вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі зазначеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 27 травня 2024 року від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог. В судовому засіданні, яке відбулось 04 червня 2024 року, допитано свідка [PERSON] , яка пояснила суду наступне. [PERSON] знайома з позивачем та його родиною зі студентських років. Про факт настання дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12 січня 2020 року, [PERSON] відомо зі слів позивача. Також їй відомо про обставини зі страховою компанією, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] неодноразово возила позивача до зазначеної страхової компанії, їй відомо про те, що страхова компанія приховувала суми, які були нараховані за пошкодження майна позивача. Були випадки, що [PERSON] з позивачем приїжджали до страхової компанії, після попереднього погодження зі страховою компанією дати та часу їхнього візиту, однак їх не приймали. Також бувало, що вони привозили документи, а потім половина з цих документів зникла, що було аргументовано страховою компанією тим, що працівник, який прийняв документи, вже не працює в страховій компанії. Моральні страждання позивача тривали декілька років. 04 вересня 2024 року від представника позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до вирішення Київським апеляційним судом питання про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року у справі №761/13895/20. 23 жовтня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі з тих підстав, що Київським апеляційним судом 17 жовтня 2024 року прийнято постанову у справі №761/13895/20. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні, яке відбулось 28 листопада 2024 року, допитано свідка [PERSON] , яка пояснила суду наступне. [PERSON] проживає разом із позивачем, вони перебувають у цивільному шлюбі, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди вони проживали разом. Через неправомірні дії страхової компанії, позивач став роздратованим, перестав спати, нервувався, в сім`ї постійно відбувались сварки. На оцінку пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди майна було витрачено кошти із сімейного бюджету. [PERSON] не відомо про те, що позивач отримав частину страхового відшкодування від страхової компанії. На думку [PERSON] , сума в розмірі 30000,00 грн на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди є замалою. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог від 27 травня 2024 року. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомили. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів, а також відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд по суті зазначає про таке. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 12 січня 2020 року в м. Києві по вул. Ольжича, 40, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль SsangYong, д.н.з. [NUMBER] , який перебував у ньому, та подвір`я будинку [ADDRESS] , чим порушив п. 12.1. Правил дорожнього руху. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля Range Rover, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди майну позивача (прибудинковий гараж та огородження подвір`я домоволодіння), яке розташовано на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] , а також автомобілю SsangYong, д.н.з. [NUMBER] , було завдано матеріальної шкоди. Цивільно-право відповідальність власника автомобіля Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Позивач звертався до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 12 січня 2020 року, внаслідок якої було пошкоджено майно, розташоване на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] . Однак, у встановлений законом строк, відповідач не здійснив страхове відшкодування позивачу, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року у справі 761/13895/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40903,20 грн, пеню у розмірі 12396,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 9890,91 грн, 3% річних у розмірі 2399,00 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 15800,00 грн, витрати, пов`язані з відправленням поштою іншим учасникам справи копій заяви від 02.09.2020 про збільшення розміру вимог у розмірі 49,00 грн, витрати на виготовлення копій документів у розмірі 149,82 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 24 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження №73435710 по примусовому виконанню виконавчого листа №761/13895/20, виданого 20 листопада 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] суми в загальному розмірі 81588,27 грн. Цього ж дня, 24 листопада 2023 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила позивачу кошти в розмірі 81 588,27 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 24 листопада 2023 року закінчено виконавче провадження №73435710 в зв`язку із стягненням з боржника повної суми за виконавчим документом, в тому числі витрати виконавчого провадження та винагороду приватного виконавця. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не виконав рішення суду від 14 вересня 2023 року, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь штрафні санкції за період з 1 червня 2022 року по 24 листопада 2023 року, на що слід зазначити таке. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктами 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом статей 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 рокуу справі №761/13895/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, встановлено факт порушення відповідачем строків здійснення виплати позивачу страхового відшкодування у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування та штрафні санкції за період з 12 квітня 2020 року по 31 травня 2022 року. Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2020 року - є датою останнього дня виплати позивачу страхового відшкодування, а дата 31 травня 2022 року - є останнім днем періоду, за який позивачем було здійснено розрахунок штрафних санкцій, згідно поданої ним в рамках розгляду справи №761/13895/20 заяви про збільшення розміру позовних вимог. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, та на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Як встановлено вище, виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем на користь позивача лише 24 листопада 2023 року. Отже період з 01 червня 2022 року по 24 листопада 2023 року також є простроченням виконання грошового зобов`язання. Судом перевірено складений позивачем розрахунок штрафних санкцій, згідно якого за період з 01 червня 2022 року по 24 листопада 2023 року пеня становить 28 916,88 грн, інфляційні втрати - 6 549,39 грн, 3% річних - 1 822,15 грн. Розрахунок штрафних санкцій відповідає умовам чинного законодавства, а тому може бути покладений в основу судового рішення. Враховуючи викладене, з огляду на те, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій за період з 01 червня 2022 року по 24 листопада 2023 року, та вважає за можливе позов в цій частині задовольнити. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, слід зазначити таке. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказує, що неправомірними діями, які полягали у невиконанні своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування по страховому випадку та нездійсненні такої виплати у встановлений законом строк, відповідач завдав позивачу моральну шкоди, яка виразилась у негативних емоціях, переживаннях, тривалому відчутті дискомфорту та невизначеності, виникненні почуття розгубленості, почутті глибокого душевного болю. Також позивач вказує про те, що неправомірні дії відповідача порушили звичайний гармонійний стиль його життя, потягли за собою певну зміну сімейних традицій, обмежили можливості побудови нових сімейних планів, призвели до необхідності пристосовуватися до нових, погіршення умов існування. Крім того, позивач докладав додаткові зусилля для захисту своїх прав, звертався до суду, що потребувало матеріальних витрат, втрати часу і емоційних затрат, що негативно вплинуло на стосунки з близькими родичами і на здоров`ї позивача (безсоння, депресивний стан, моральне і фізичне виснаження, перевтоми). Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 30000,00 грн. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (стаття 23 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. При цьому, судова практика виходить із положення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Як встановлено за результатами розгляду справи, позивачу було виплачено страхове відшкодування в повному обсязі, однак така виплата була здійснена після ухвалення судом відповідного рішення про стягнення заборгованості з відповідача. В свою чергу, позивач повинен був обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань діями чи бездіяльністю відповідача, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, будь-якого документального підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань діями чи бездіяльністю відповідача до суду надано не було. Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , допит яких було здійснено за клопотанням позивача, в повній мірі не підтвердили обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, зокрема, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено одночасної наявності чотирьох умов, які б слугували підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема, неправомірності дій відповідача, наявності шкоди, вини заподіювача шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи зазначене, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial