Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому смертю його матері у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 жовтня 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ) у розмірі 72 000, 00 грн, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211, 20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. Відповідач у відзиві просив задовольнити позов у разі надання документів, які підтверджують відсутність інших осіб (на дату дорожньо-транспортної пригоди), які мають право на таке відшкодування, згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або ж визнання цього факту судом, а також за умови - доказування у законному порядку і встановлення обвинувальним вироком суду вини [PERSON] . ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 12 серпня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 14 серпня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 16 серпня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи. 19 серпня 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному провадженні. 09 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив від представника відповідача. 21 листопада 2024 року від представника позивача засобами поштового зв`язку, а 25 листопада 2024 року через Електронний суд до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача. У судове засідання позивач, його представник не з`явилися, враховуючи завчасно подану заяву про розгляд справи у відсутність. Представник відповідача у судове засідання, про час, дату і місце призначення якого повідомлена належним чином, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомлено. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 19 жовтня 2021 року приблизно, о 06:05, [PERSON] керував технічно-справним автомобілем «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ), належим [PERSON] , в якому знаходились пасажири та на якому рухався з невстановленою швидкістю по автодорозі «Харків - Красноград - Перещепине» зі сторони м. Харкова у напрямку м. Перещепине. Під час руху по зазначеній автодорозі в районі 113 км + 630 м поблизу с. Першотравневе в Красноградському районі (Зачепилівська ОТГ) Харківської області [PERSON] , діючи необережно, проігнорував наявний попереду попутний автомобіль «Камаз 53212» (реєстраційний номер [NUMBER] ), який рухався у правій смузі вказаної автодороги попереду нього, який він спроможний був заздалегідь виявити, недотримався безпечної дистанції та інтервалу, проігнорував наявні небезпечні погодні умови у вигляді дощу, не застосував гальмування, чим грубо порушив вимоги п.п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення своєю передньою правою частиною автомобіля з лівою задньою частиною автомобіля «Камаз 53212» (реєстраційний номер [NUMBER] ), який належить ДК «Укртрансгаз», під керуванням [PERSON] , котрий рухався в попутному з ним напрямком руху у правій смузі попереду автомобіля під керуванням [PERSON] . У зв`язку з дорожньо-транспортною подією пасажирам автомобіля «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких вони загинули на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/256-КРт/21 від 10 листопада 2021 року причиною смерті потерпілої [PERSON] стала поєднана травма голови, грудної клітини та черевної порожнини, розриви аорти в грудному відділі, що ускладнились гострою крововтратою. Згідно з висновком автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-21/23799-ІТ від 23 листопада 2021 року порушення п.п. 12.3 і 13.1 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і виразилося в тому, що він керував технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ), маючи можливість своєчасно виявити перешкоду для руху, у вигляді автомобіля «Камаз 53212» ((реєстраційний номер [NUMBER] ), який в цей час рухався, попереду у попутному напрямку з автомобілем [PERSON] , якого він мав можливість постійно бачити, обравши при цьому небезпечний боковий інтервал з вказаним автомобілем, не зменшив своєчасно швидкість руху і не зупинився, щоб уникнути зіткнення з його задньою частиною, для чого у [PERSON] не було перешкод. У зв`язку з викладеним, в діях [PERSON] вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. З ст. 286 КК України - тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] автотранспортом «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ) здійснював перевезення пасажирів з м. москви (рф) до України, зокрема міст Марганця, Нікополя. Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області 13 січня 2022 року за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №12021220000001591 від 19 жовтня 2021 року призначено підготовче засідання, справа № 952/3/22 . Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області 27 лютого 2023 року обвинуваченого [PERSON] оголошено у розшук кримінальне провадження № 12021220000001591 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною третьою ст. 286 КК України зупинено до його розшуку. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Crafter» (реєстраційний номер [NUMBER] ), який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди належить [PERSON] та яким керував обвинувачений та у якому знаходилися пасажири, які загинули, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди 19 жовтня 2021 року застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7493631. 31 травня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування моральної шкоди заподіяної йому смертю його матері [PERSON] та надав такі документи: заява про страхове відшкодування на 1 арк., нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть потерпілої на 1 арк., копія лікарського свідоцтва про смерть від 21 жовтня 2021 року на 1 арк., копія паспорта та РНОКПП Позивача на 3 арк., копія свідоцтва про народження позивача на 1 арк., копія свідоцтва про розлучення потерпілої та копія свідоцтва про смерть її чоловіка на 1 арк., копія довідки з банківськими реквізитами Позивача на 1 арк., копія повідомлення про ДТП від 25 жовтня 2021 року на 1 арк., ордер адвоката від 30 травня 2024 року на 1 арк. Відповідач заяву про страхове відшкодування моральної шкоди разом з додатками отримав 03 червня 2024. 17 липня 2024 року представником позивача було направлено адвокатський запит з проханням надати відповідь про прийняте рішення з приводу поданої на страхову виплату заяви, на який отримано відповідь, що оскільки, дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі, відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV зі змінами та доповненнями, рішення буде прийнято після того, як страховищ/ стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-I, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми зазначеної у страховому полісі. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 450/4163/18: «Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела». КЦС ВС у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц роз`яснив відповідальність страховика за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки та смертю фізичної особи та зробив такі правові висновки: Згідно з частиною першою ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець «безпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ДНІ, внаслідок якої загинув син позивача, є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Outcome: approved