Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

01.07.2024 позивачка через адвоката Карпенко Ю.О. засобами поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 11.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.09.2024. 19.09.2024 підготовче засідання відкладено на 18.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 18.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.11.2024; витребувано від Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 08.11.2024 у судовому засіданні позивачка та її представниця позов підтримали, дали згоду на заочний розгляд справи, представниця третьої особи вважала позов таким, що не підлягає задоволенню; відповідач до суду не з`явився, у зв`язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву до 26.11.2024. У судове засідання 26.11.2024 учасники судового процесу не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку. Представниця позивачки у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, дала згоду на заочний розгляд. Інші учасники справи про причини неявки не повідомили, відповідач відзиву не подав. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу 26.11.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою представниці позивачки суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, представниць позивачки та третьої особи, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони у період з 2010 року по 2014 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 20.04.2024 № 00044640148 убачається, що відомості про батька неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (а.с. 15). Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 22.08.2014 зареєструвала шлюб з [PERSON] ; прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 13). Позивачка стверджує, що після припинення між сторонами відносин з 2014 року неповнолітній [PERSON] проживає з нею, а відповідач вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не цікавиться станом здоров`я сина, його фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Указані обставини підтверджуються наступними доказами: - витягом з реєстру територіальної громади від 07.09.2023 № 2023/007168650 та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.7.2024 № 677796, згідно з якими [PERSON] , [INFO] , із 16.12.2010 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що співпадає з місцем реєстрації матері - [PERSON] (а.с. 16, 30); - інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2024 № 382312224, за якою квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по частки кожному (а.с. 17); - відповіддю Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 14 Чернігівської міської ради Чернігівської області на адвокатський запит від 31.05.2024, згідно з якою упродовж навчання [PERSON] , [INFO] , у Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 [PERSON] участі у шкільному житті своєї дитини не брав; не цікавився жодного разу його навчальною діяльністю та поведінкою; [PERSON] не відвідував шкільні заходи, не спілкувався ні з учителями, ні з класним керівником; вихованням дитини займалася винятково мати - [PERSON] (а.с. 18); - інформацією КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 31.05.2024 № 01-14/459, з якої убачається, що під час оглядів та/або у разі необхідності надання медичної допомоги, лабораторних досліджень, проведення профілактичних щеплень, неповнолітню дитину - [PERSON] , батько - [PERSON] , до закладу КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР не супроводжував, про що свідчать записи лікаря у Формі № 112/о «Історія розвитку дитини» (а.с. 19); - копією декларації № 0001-3К51-А2А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 06.07.2021, де у графі 4 «Законний представник пацієнта» зазначена матір неповнолітнього - [PERSON] (а.с. 20); - розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.05.2024, виданим Деснянським ВДВС у м. Чернігові, з якого убачається, що [PERSON] , станом на 23.05.2024, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за травень 2024 року у розмірі 4 196,85 грн, за квітень 2024 року - 1 199,10 грн (а.с. 23, 24). - копією заяви [PERSON] від 24.04.2024, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстрованої у реєстрі за № 448, зі змісту якої убачається, що батько [PERSON] , повністю усвідомлюючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, заявляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; підтверджує, що з 2014 року не надавав та не надає матеріальної допомоги сину (а.с. 25); - відповіддю КЗ «Чернігівський фаховий музичний коледж ім. Л.М. Ревуцького» Чернігівської обласної ради на адвокатський запит від 28.06.2024 № 253, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається з 01.09.2018 по теперішній час у даному Комунальному закладі на відділі народних інструментів (наказ по школі мистецтв № 121 від 01.09.2018); його батько [PERSON] за час навчання дитини в школі мистецтв не приймав участі в житті своєї дитини, а саме: не приводив (не забирав) дитину до школи; не цікавився його навчальною діяльністю та поведінкою в школі мистецтв; не відвідував заходи, які організовувала школа за участю батьків (концерти, батьківські збори, фестивалі та конкурси) (а.с. 26); - копією заяви [PERSON] до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 03.06.2024 про необхідність впливу на [PERSON] щодо належного виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 27); - відповідями Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції від 18.10.2024 № К-1356/124/48/8/2024 та від 30.10.2024 № 17936/124/48/8/2024, з яких убачається, що в ході проведення заходів встановити місце перебування [PERSON] , [INFO] , не є можливим (а.с. 71). Також, допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] (сусідка позивачки) та [PERSON] (хрещена мати [PERSON] ) показали, що відповідача не бачили більше 10 років, з дитиною він не спілкується, в її житті участі не приймає. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що останній раз бачив батька до початку війни 2022 року, вони не спілкуються. Він не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. Разом з тим, із висновку виконавчого комітету Чернігівської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.10.2024 № 722, убачається, що комісія з питань захисту прав дитини у зв`язку з тим, що місце перебування громадянина не встановлено, відсутня інформація про те, чи він живий, вирішила надати рекомендації органу опіки та піклування для прийняття рішення про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 85-87). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ураховуючи вимоги закону, рекомендаційний характер висновку органу опіки та піклування, встановлення факту ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved