Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №6053772 від 28.10.2022 у загальному розмірі 55915,44 грн, яка складається з наступного: 16800,00 грн - сума кредиту; 39115,44 грн - сума процентів за користування кредитом. Також просить стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Позов обґрунтовано наступним. 28.10.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 6053772 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 16800,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зі строком кредитом - 360 днів, до 23.10.2023 та зі сплатою процентів кожні 30 днів, які нараховуються щоденно на суму залишку по кредиту. У цьому договорі сторони погодили застосування фіксованої процентної ставки. При цьому стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах усього строку кредитування. Водночас, договором також передбачена знижена процентна ставка 1,89% в день, яка застосовується, якщо споживач до 27.11.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У такому випадку розмір процентів, що повинен сплатити споживач до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідачу [PERSON] були перераховані кредитні кошти в сумі 16800,00 грн. на його банківську картку, яку він вказав під час укладання договору. 28.11.2022 відповідач здійснив перший платіж по оплаті відсотків в розмірі 9862,44 грн, внаслідок чого йому були перераховані проценти за попередній період за зниженою денною процентною ставкою. Проте у подальшому відповідач не вніс жодного платежу. А отже позичальник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. 25.09.2023 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором № 6053772 від 28.10.2022 новому кредитору ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», з яким укладено Договір факторингу №25.09/2023-Ф . Станом на дату звернення до суду кредитна заборгованість відповідача перед новим кредитором - позивачем у справі складає 55915,44 грн, з яких: 16800,00 грн - тіло кредиту; 29754,48 грн - проценти, нараховані первісним кредитором; 9360,96 грн - проценти, донараховані позивачем як новим кредитором за 28 календарних днів за період 25.09.2023 - 22.10.2023. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою від 18.07.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відзив на позов відповідач не надав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило. Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, як передбачено ч.5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини та оцінка доказав, наданих позивачем. 28.10.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6053772 про надання споживчого кредиту (а.с.12-16). Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. цього Договору товариство надає споживачу кредит у у розмірі 16800,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 30 дні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. (а.с.12-16). За змістом п.1.5. Договору, тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартна процентною ставкою, яка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього Договору (360 днів). Знижена процентна ставка 1,89 % в день застосовується шляхом перерахування процентів від дня надання кредиту, якщо споживач до 27.11.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до пунктів 1.6.-.1.8. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; а за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 27238,98% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 137155,20 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки - 136653,72 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. Договору). Відповідно до пп.3 п.4.1. Кредитного договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживча, але з обов`язковим повідомленням про таке відступлення. Згідно з п. 5.4 договору у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць Товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначену в договорі та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані споживача, вказані в цьому договорі. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А358663 від 28.10.2022. Крім цього, відповідач отримав від позивача та підписав тим же електронним підписом Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, де датою повернення кредиту є 23.10.2023, Реквізити для оплати та Паспорт споживчого кредиту (а.с.17-19). Відповідачу [PERSON] 28.10.2022 на банківську картку № [NUMBER] (номер транзакції 175195665) було надіслано 16800,00 грн, про що свідчить довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2640 від 28.09.2023 про успішність операції, проведеної згідно договору №ФК-20/11/2019 на переказ коштів від 28.11.2019 між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (ТОВ «УПР») та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.20). Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №6053772 від 28.10.2022, складеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», [PERSON] 28.11.2022 вніс платіж на сплату процентів в розмірі 9862,44 грн. А тому з 28.10.2022 по 26.11.2022 у відповідності до п. 1.5.2 йому були нараховані проценти за зниженою ставкою (по 317,60 грн щодня), а вже з 28.11.2022 нарахування процентів продовжено за стандартною ставкою (по 334,32 грн щодня), що відповідає положенням п.1.5. Договору. У подальшому відповідач не вніс жодного щомісячного платежу тому кредитодавець ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», користуючись своїм правом, визначеним у п. 5.4 договору, 26.02.2023 припинив нарахування відповідачу відсотків (припинив кредитування) та зафіксував суму боргу на цю дату 46554,48 грн, з яких: 16800,00 грн кредитні кошти (основний борг); 29754,48 грн - нараховані відсотки (а.с.22-30). Згідно Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ЄДРПОУ: 4455982, на підставі рішення НБУвід 21.01.2022 №21/113-рк отримало ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема: надання позики, в тому числі на умовах кредиту; надання послуг з факторингу. 25.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (фактор) було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6053772 від 28.10.2022 у загальній сумі 46554,48 грн, про що свідчить Акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з Реєстру боржників (а.с.54-64). Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 25.09/23-Ф перехід від клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до фактора (ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 25.09.2023 відповідачу [PERSON] на вказану в договорі електронну пошту [INFO] , було направлено повідомлення про невиконання своїх кредитних зобов`язань перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у зв`язку з чим на підставі договору Факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 відбулось відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». В повідомленні містяться реквізити рахунку сплати боргу новому кредитору (а.с.21). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Пункт 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п 6. п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст.11 Закону про електронну комерцію). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору сторін, та висновки суду. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи положення ч.1 ст. 638 ЦК України, ч.1 ст. 1054 ЦК України, ч.1 ст. 1047, ст. 1048 ЦК України та інші норми цивільного закону можна зробити висновок, що істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Судом встановлено, що 28.10.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА(кредитиодавець) та [PERSON] (позичальник) за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 6053772 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 16800,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Кредит надано на строк 360 днів (до 23.10.2023) з періодичністю сплати процентів - кожні 30 днів, за стандартною процентною ставкою 1,99% в день, яка є фіксованою та застосовується у межах строку кредиту (360 днів). Також договором передбачено застосування зниженої процентної ставки 1,89% в день у перший місяць кредитування, за умови, якщо споживач до 27.11.2022 та не пізніше як за три дні після цієї дати внесе кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Розмір обов`язкових для позичальника щомісячних (періодичних) платежів по процентам та дата їх сплати, а також кінцева дата повернення усієї суми кредиту (23.10.2023) наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до договору та також підписана позичальником. 28.11.2022 відповідач [PERSON] здійснив першу щомісячну сплату процентів на суму 9862,44 грн. У зв`язку з цим кредитодавець відповідно до п. 1.5 договору за попередній період з 28.10.2022 по 26.11.2022 нарахував відповідачу проценти за зниженою ставкою по 317,60 грн щодня ( 1,89% в день від суми наданого кредиту), а вже з 28.11.2022 продовжив нарахування процентів за стандартною ставкою по 334,32 грн щодня (1,99% в день від суми наданого кредиту) Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зауважив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 № 911/3685/17. Таким чином, зробивши часткову оплату заборгованості за кредитним договором (оплата процентів), відповідач [PERSON] вчинив конклюдентні дії щодо визнання цього договору, у тому числі: суми кредиту та, відповідно, нарахованих процентів. У подальшому [PERSON] порушив виконання грошового зобов`язання та не вніс жодного періодичного (щомісячного) платежу, як було визначено договором. За таких обставин з 26.02.2023 кредитодавець ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» припинив нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом, визначив усю заборгованість відповідача станом на 25.02.2023, зафіксувавши її в розмірі 46554,48 грн, з яких: 16800,00 грн кредитні кошти (основний борг); 29754,48 грн - нараховані відсотки. Отже, кредитодавець фактично припинив кредитування позичальника 26.02.2023, висунувши вимогу достроково (до закінчення, визначено договором строку кредитування - 23.10.2023) повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Такі дії кредитодавця є правомірними, оскільки узгоджуються з положеннями п. 5.4 кредитного договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України. Як неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах висунення кредитодавцем вимоги достроково повернути кредитні кошти та відсотки за користування кредитом по своїй юридичній природі є зміною, визначеного у договорі строку, на який надався кредит (строку кредитування). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Строк кредитного договору є його істотною умовою, оскільки саме протягом цього строку сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Отже з усього вищевикладеного слідує висновок, що кредитодавець «АВЕНТУС УКРАЇНА» внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідачем (невнесення періодичних платежів три місяці поспіль) змінив, визначений у Договорі строк кредитування (360 днів ) та достроково, з 26.02.2023 припинив нарахування передбачених договором процентів за користування кредитом, тобто припинив кредитування. Визначена кредитодавцем сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 25.02.2023 у загальному розмірі 46554,48 грн, з яких: 16800,00 грн кредитні кошти (основний борг); 29754,48 грн - нараховані проценти, відповідає фактичним обставинам та умовам договору. 25.09.2023 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» га підставі Договору факторингу № 25.09./23-Ф відступив позивачу - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 6053772 від 28.10.2022 на суму заборгованості 46554,48 грн, з яких: 16800,00 грн кредитні кошти; 29754,48 грн - проценти. У змісті позовної заяви зазначається, що з моменту набуття права вимоги позивачем донараховано, передбачені кредитним договором відсотки за 28 календарних днів (25.09.2023 по 22.10.2023), які склали 9360,96 грн ( 16800 грн х 1,99 % х 28 днів). А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість у загальній сумі 55915,44 грн, з яких 16800 грн - кредит, 39115,44 проценти. Такі дії позивача є неприпустимими, оскільки первісний кредитор (кредитодавець) фактично змінив строк користування кредитом та відступив позивачу право дострокової вимоги повернення усієї заборгованості та процентів, визначених станом на 25.02.2023, а не право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, незважаючи на те, що кредитодавець припинив нарахування відповідачу відсотків у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, та достроково, станом на 25.02.2023 згідно з п. 5.4 договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України визначив усю кредитну заборгованість простроченою (на суму 46554,48 грн), вимога за якою і була відступлена, новий кредитор - позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у порушення умов договору та закону з 25.09.2023 поновив нарахування щоденних процентів за користування кредитом, чим фактично після перерви у сім місяців поновив кредитування позичальника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму кредитної заборгованості 46554,48 грн, з якої: 16800,00 грн - сума кредиту; 29754,48 грн - проценти за користування кредитом. Інший висновок суду не відповідав би принципу законності та справедливості. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. За правилами ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір - 2422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000,00 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «ПУМБ» від 10.07.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. За правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення - 55915,44 грн. Оскільки, суд частково задовольняє позовні вимоги на суму 46554,48 грн, що становить 83,26% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2016,89 грн (2422,40 х 83,26%) . На підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено: копія договору №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 на ім`я Столітнього М.М. , Ордер на надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М., звіт про надання правової допомоги від 10.07.2024, рахунок на оплату №3792/10/07 від 10.07.2024 та платіжна інструкція ПрАТ «КБ «АкордБанк» №5593 від 10.07.2024 на суму 10000,00 грн (платник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», одержувач - адвокат Столітній М.М.) При визначенні суми відшкодування витратна професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на послуги адвоката, якщо,

Outcome: partial