Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Петрищева О.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою 18 жовтня 2002 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей, які досягли повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що одруження сторін видалося невдалим. Позивач та відповідачка втратили почуття один до одного, шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Фактично, позивач та відповідачка проживають окремо з листопада 2023 року, спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачкою неможливе в зв`язку з втратою почуттів один до одного. Позивач вважає, неможливим подальше перебування в такому шлюбі, майновий спір між сторонами буде вирішуватися окремо. Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, а також стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 06 грудня 2024 року, о 09 год. 40 хв. 19 вересня 2024 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу, та сама неодноразово пропонувала розірвати шлюбу. Не знає чому [PERSON] звернувся до суду. Тому просить не стягувати з неї витрати на професійну правничу допомогу, бо це було виключно бажання позивача. В судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача та відповідачки надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність. Представник позивача заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає, заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи\~встановлено,\~що сторони\~по справі\~уклали шлюб\~18\~жовтня 2002\~року,\~який зареєстровано\~Відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Ковпаківського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Суми,\~актовий запис\~№ 150, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідачка визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Петрищевим О.О. укладено договір про надання правової допомоги № 06/09 від 06 вересня 2024 року. Згідно п.4 вказаного договору розмір гонорару за даним договором складає 4000 грн. 00 коп. та не залежить від кількості судових засідань, кількості процесуальних документів складених адвокатом та строк розгляду справи в суді (а.с.4). Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, позицію відповідачки, яка просить не стягувати з неї витрати на правову допомогу, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте доцільним є стягнути з відповідачки 1500 грн. 00 коп., зменшивши заявлену суму до стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved