Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 позовну заяву [PERSON] до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання іпотеки припиненою, припинення обтяжень на нерухоме майно, задоволено. Визнано припиненою іпотеку нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 90,3 кв.м., житлова площа 56,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,150 га, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки: 010602301819, за Іпотечним договором, укладеним 28.12.2006 року між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та ПАТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570), посвідчений приватним нотаріусом Окатою Л.Г., реєстр № 2211. Також, припинено обтяження (іпотеку) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер запису про іпотеку: 4315215; зареєстроване 21.03.2007 реєстратором: Приватний нотаріус Крючкова Т.В., а також номер запису про обтяження: 4315156, зареєстроване 28.12.2006 реєстратором: Приватний нотаріус Оката Л.Г. (щодо житлового будинку); номер запису про обтяження: 4315192, зареєстроване 28.12.2006 реєстратором: Приватний нотаріус Оката Л.Г. (щодо земельної ділянки), із виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Постановлено стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок. 26.11.2024 до суду надійшла заява представника позивача Ворон Артема Ігоровича про винесення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу. Заявник пояснив, що [PERSON] у позовній заяві було заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 гри. Розмір гонорару є фіксованим та відповідає домовленості сторін (адвоката та його клієнта). Зауважено, що такий документ як Акт приймання-передачі послуг (і квитанція про сплату цих послуг, яка може бути видана тільки на підставі, цього Акту), не може бути поданий до початку розгляду справи по суті оскільки на той час не можливо встановити якою буде кількість судових засідань по справі або ж справу буде розглянуто у письмовому провадженні без. виклику сторін; обсяг необхідних процесуальних дій та процедур; кількість процесуальних документів, які мають бути підготовлені адвокатом у рамках справи та їх обсяг. Оскільки удовий розгляд по суті спору проведено 21.11.2024, тож дана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (разом із доказами їх понесення) подається протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Докази також надсилаються іншим учасникам справи в силу імперативних приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК України. Заявник переконаний, що квитанція №25-11 від 25.11.2024 р. на суму 30000,00 гри. є належним підтвердженням сплати за договором, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі №727/4597/19, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Підсумовуючи, заявник наголошує, що саме через недобросовісні дії відповідача позивач змушений був звертатись до суду та нести витрати на професійну правову допомогу, які підлягають відшкодуванню. За наведеного, заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат у даній справі за позовом [PERSON] , шляхом стягнення з АТ КБ «Приват Банк» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору б/н про надання юридичної допомоги адвокатом від 12.08.2024 у розмірі 30\~000.00 грн. Ухвалою суду від 27.11.2024 постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача Ворон А.І. Копію ухвали направлено сторонам у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце проведення слухання справи повідомлені належним чином. [PERSON] надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 04.12.2024 до суду надійшли заперечення представника [PERSON] на заяву про винесення додаткового рішення. Так, АТ КБ "ПриватБанк" не погоджується та заперечує проти компенсації заявлених представником позивача витрат на правову допомогу у розмірі 30000 грн. оскільки наполягає, що розмір заявлених до стягнення витрат не є співмірними зі складністю справи та є явно завищеними з огляду на наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018р. у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022р. № 922/1964/21. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Також, у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд з урахуванням обставин і складності справи повинен надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) задовольнити вимогу щодо компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та співмірною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Так, щодо наданих адвокатом послуг у справі №187/1529/24 згідно акту приймання-передачі послуг від 25.11.2024р. просимо суд врахувати наступне: - Спір у даній справі не належить до категорій справ значної складності, позов нематеріального характеру, обсяг матеріалів справи не був значним, фактично розгляд справи здійснено за 2 судових засідання на підставі наявних в справі доказів, позиція сторін під час підготовчого провадження та судового розгляду справи по суті не змінювалась, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Якщо вивчити зміст позовної заяви, то є очевидним, що більшість сторінок позову містить копіювання з текстів постанов Верховного Суду, норм законів та підзаконних нормативно-правових актів. - Підготовка та формування пакетів документів для суду, учасників справи (копіювання/друг документів у форматі А4, відправлення документації до суду засобами поштового зв`язку - є процесуальним обов`язком сторони, яка звертається до суду з позовом згідно ч.І ст.177 ЦПК України, а тому не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права, має організаційний характер та за своєю природою не може бути віднесено до правової допомоги; - \~ \~ \~ \~Ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень №59397944, №72116172, складання запитів до державних виконавців щодо надання копій не вимагає від адвоката додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, а з матеріалів справи не вбачається, що відповідні послуги було фактично надано. - \~ \~ \~ \~Судові засідання у справі призначені на 11.11.2024р. та 18.11.2024р. не відбулися в зв`язку з відсутністю електропостачання в суді. - \~ \~ \~ \~Складання та подання заяви про винесення додаткового рішення з наданням доказів фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22). Представник зауважив, що при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд, має застосовувати критерії розумності розміру заявлених стороною позивача до відшкодування витрат на правову допомогу, з урахуванням їх співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, рівності усіх учасників, а ще має враховувати позицію Верховного Суду України. Враховуючи вищевикладене, представник просить суд заяву представника позивача адвоката Ворон А.І. задовольнити частково, зменшити заявлені до стягнення позивачем витрати на професійну правничу допомогу до розміру, який відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони. Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного. На доказ заявлених вимог, заявником додано копію договору про надання правничої допомоги адвокатом укладеного 12.08.2024 між адвокатом Ворон А.І. та клієнтом [PERSON] . Також, додано копію протоколу погодження адвокатського гонорару між адвокатом Ворон А.І. та клієнтом [PERSON] до зазначеного договору. Окрім того, додано копію акту приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги адвокатом укладеного 12.08.2024. З доданої копії квитанції № 25-11 від 25.11.2024 вбачається, що [PERSON] оплатив адвокатський гонорар у сумі 30\~000.00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку виконання судового рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України) Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення у частині стягнення судових витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо їх розподілу, а розмір заявлених витрат відповідає як складності справи так і часу, що був витрачений адвокатом на надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved