Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Посилаючись на те, що 28.06.2023 року о 04:00 год. ранку в будинку [ADDRESS] сталась аварійна ситуація у системі гарячого водопостачання. З квартири [ADDRESS] , що розташована на 4-му поверсі будинку, та яка належить відповідачці [PERSON] , почала литися гаряча вода, яка затопила квартиру [ADDRESS] , що розташована на поверх нижче, та яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Внаслідок аварійної ситуації, у квартирі [ADDRESS] гарячою водою було залито: кімнату загальною площею 14,2 кв.м., кімнату загальною площею 10,8 кв.м., ванну кімнату, коридор та балкон-лоджію, а також знеструмлено електропроводку. Всі пошкодження вони зафіксували на фото. Того ж дня, 28.06.2023 року вони звернулись до КП «Житло-сервіс» для фіксування всіх пошкоджень та встановлення причини залиття квартири [ADDRESS] . 28.06.2023 року комісією у складі працівників відділення №2 КП «Житло-сервіс», у присутності [PERSON] , складено Акт про залиття, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення. У вказаному акті зазначено, що аварійна ситуація сталася внаслідок несанкціонованого втручання власника квартири [ADDRESS] в систему гарячого водопостачання, а саме була встановлена непроектна рушникосушарка (зірвано вентиль) у ванній кімнаті. Оскільки відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , вона є винуватцем залиття квартири [ADDRESS] , та саме вона повинна відшкодувати їм завдану шкоду. Станом на 09.11.2023 року було здійснено незалежну оцінку майнового збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] . У відповідності до Звіту про незалежну оцінку майнового збитку, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблювальних покриття стелі, підлоги, які були пошкоджені внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить 193 250,00 грн. На даний час, у квартирі [ADDRESS] дві з трьох кімнат, ванна кімната та коридор знаходяться в аварійному стані та потребують суттєвого ремонту, частково знеструмлена електропроводка, у затоплених приміщеннях почав розповсюджуватися грибок. Упродовж тривалого часу вони не можуть користуватися житлом у повній мірі та зробити ремонт за свій кошт, оскільки єдиним джерелом їх доходу є пенсія. З огляду на викладене, просять суд стягнути з відповідачки [PERSON] , матеріальну шкоду у розмірі 96 625,00 грн., судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., витрати пов`язані з обстеженням квартири та складанням Акту про залиття квартири у розмірі 120,00 грн., витрати пов`язані із складанням Звіту про незалежну оцінку майнового збитку у розмірі 2 750,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., на користь кожного з них. 29.01.2024 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов. В обґрунтування посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її вини у залитті квартири [ADDRESS] . Вважає, що Акт про залиття квартири [ADDRESS] складений з порушенням норм чинного законодавства, зокрема без її належного повідомлення, як власника квартири [ADDRESS] . Крім того, Акт про залиття квартири від 28.06.2023 року був уточнений, та комісією КП «Житло-сервіс» складено Акт про залиття квартири від 29.11.2023 року, тобто більше ніж через 5 (п`ять) місяців після складання попереднього акту, що не передбачено чинним законодавством України. Крім іншого, вважає Звіт про незалежну оцінку майнового збитку, необгрунтованим, оскільки він складений більше ніж через 5 (п`ять) місяців після залиття квартири, та виключно зі слів позивачів та фотокарток наданих ними. За вказаних підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 86-92). 02.04.2024 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Лаухіної В.В. надійшли додаткові пояснення. Посилаючись на те, що Акт про залиття квартири №216 від 28.06.2023 року не є належним та допустимим доказом, оскільки комісія провела огляд лише квартири [ADDRESS] , а доступ до квартири відповідачки [ADDRESS] їм не міг бути наданий, оскільки [PERSON] перебувала в цей час за кордоном. Крім того, зазначає, що участь відповідачки при складанні акту залиття квартири, згідно законодавства, є обов`язковою, проте відомостей про її присутність надані позивачами документи не містять. Звіт про незалежну оцінку майнового збитку, на її думку, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки складений станом на 09.11.2023 року, в той час як залиття квартири сталося ще 28.06.2023 року. Разом з тим, просить суд визнати Акт (з уточненими даними) про залиття квартири від 29.11.2023 року недопустимим доказом та зазначає, що він складений комісією КП «Житло-сервіс» більше ніж через 5 (п`ять) місяців після складання попереднього акту та без участі відповідачки. З огляду на все вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 109-117). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів адвокат Гордієнко О.В. підтримали позов, з підстав викладених ньому, крім того до судових дебатів заявили клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн., по 9 000,00 грн. на користь кожного з позивачів. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Лаухіна В.В. заперечувала проти позовних вимог, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві, крім того заперечувала проти витрат позивачів на професійну правничу допомогу. Заслухавши позивачку [PERSON] , представника позивачів та представника відповідачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] , виданим Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі розпорядження № 53765 від 04.07.2012 року (а.с. 13, 15). Відповідачка [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 25.02.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., за реєстровим №785у (а.с. 137). Квартири розташовані одна над іншою, на четвертому та третьому поверсі вказаного житлового будинку. КП «Житло-Сервіс» є виконавцем послуг з утримання вказаного житлового будинку і прибудинкової території. 04.05.2005 року між КП «Житло-Сервіс» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 148-149). У відповідності до розділу 1 «Предмет договору», підприємство забезпечує обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та утримання прибудинкової території, а власник квартири оплачує витрати по утриманню будинку і комунальних послуг. 28.06.2023 року комісією у складі працівників відділення №2 КП «Житло-сервіс» Голови комісії - головного інженера Швед Ю.І., членів комісії: старшого майстра [PERSON] , слюсара-сантехніка (електрика) [PERSON] , майстрів [PERSON] , [PERSON] , у присутності позивачки [PERSON] , складено Акт про залиття квартири [ADDRESS] , що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення (а.с. 18). Обстеженням комісії встановлено, що 28.06.2023 року у квартирі [ADDRESS] трапилось залиття. Під час аварійної ситуації було залито електропроводку, в результаті чого була знеструмлена квартира [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] залито: 1) кімната 1 - стеля (водоемульсійне фарбування); - стіни (шпалери); - підлога (паркетна дошка); 2) кімната 2 - стеля (водоемульсійне фарбування); - стіни (шпалери); 3) коридор - стеля (водоемульсійне фарбування); - стіни (водоемульсійне фарбування); 4) балкон - стеля (приблизно 3 плитки Амстронг над вікном); - стіна (шпалери); 5) ванна кімната - стеля (підбито пластиком); стіни (кахель). Зі слів власника квартири [ADDRESS] , залиття трапилось приблизно о 04:00 год., про що повідомлено ОДС (оперативно диспетчерську службу). Після приїзду АС КП «Житло-Сервіс» перекрито ГВП по третьому під`їзду будинку [ADDRESS] у зв`язку з аварійною ситуацією та відсутністю власника вище розташованої квартири (для встановлення причин залиття). Внутрішньобудинкові інженерні мережі знаходяться в робочому стані, протікань немає. Причиною залиття квартири [ADDRESS] комісією КП «Житло-Сервіс» вказана аварійна ситуація, внаслідок несанкціонованого втручання власника вищерозташованої квартири [ADDRESS] в систему гарячого водопостачання, а саме була встановлена непроектна рушникосушарка (зірвано вентиль) у ванній кімнаті. За результатами обстеження, комісією КП «Житло-Сервіс» зроблено висновок, що власнику квартири [ADDRESS] необхідно ліквідувати аварійну ситуацію та відшкодувати збитки власнику нежчерозтрашованої квартири [ADDRESS] (а.с. 18). Майстром КП «Житло-Сервіс» [PERSON] в Акті від 28.06.2023 року зроблено запис, що з актом власник квартири [ADDRESS] ознайомлений в телефонному режимі, оскільки з його слів, останній знаходиться за межами міста Києва. Крім того, 28.06.2023 року комісією КП «Житло-Сервіс» в складі старшого майстра [PERSON] , майстрів [PERSON] та [PERSON] , складено акт про те, що 28.06.2023 року у квартирі [ADDRESS] трапилося залиття. Аварійною службою КП «Житло-Сервіс» перекрито ГВП по третьому під`їзду вищезазначеного будинку у зв`язку з аварійною ситуацією та відсутністю мешканців вище розташованої квартири на момент аварійної ситуації. Близько 11:30 год. власнику вищерозташованої квартири [ADDRESS] в телефонному режимі повідомлено про аварійну ситуацію, і того ж числа 28.06.2023 року ним був наданий доступ для обстеження квартири (а.с. 120). В подальшому, причину аварії, а саме розгерметизацію внутрішньо квартирної системи гарячого водопостачання (зірвало вентиль непроектної рушникосушарки) було усунуто відповідачкою самостійно, що підтверджується листом №110/306-1115 від 31.08.2023 року «Житло-Сервіс» (а.с. 22). 29.11.2023 року за клопотанням позивачки [PERSON] комісією у складі працівників відділення №2 КП «Житло-сервіс» Голови комісії - головного інженера Швед Ю.І., членів комісії: старшого майстра [PERSON] , слюсара-сантехніка (електрика) [PERSON] , майстрів [PERSON] , [PERSON] , у присутності позивачки [PERSON] , повторно складено Акт (з уточненими даними) про залиття квартири [ADDRESS] , що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення (а.с. 26). В уточненому акті причиною залиття квартири [ADDRESS] комісією КП «Житло-Сервіс» зазначена аварійна ситуація, внаслідок несанкціонованого втручання власника вищерозташованої квартири [ADDRESS] в систему гарячого водопостачання, а саме була встановлена непроектна рушникосушарка (зірвано вентиль) у ванній кімнаті. Майстром КП «Житло-Сервіс» [PERSON] в Акті від 29.11.2023 року зроблено запис, що з актом власник квартири [ADDRESS] [PERSON] (тел. 0667232977) ознайомлений в телефонному режимі, оскільки з його слів, знаходиться за межами міста Києва. За замовленням позивачки [PERSON] проведено експертну оцінку майна, а саме майнового збитку (майнової шкоди), заподіяної власникам квартири [ADDRESS] (а.с. 28-30). У відповідності до Звіту про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди) внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] , на праві приватної спільної часткової власності у рівних долях, станом на 09.11.2023 року, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблювальних покриття стелі, підлоги, які були пошкоджені внаслідок залиття квартири, становить 193 250,00 грн. (а.с. 32-67). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли у позивачів внаслідок залиття їх квартири, суд зауважує наступне. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Згідно з частин першої, третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга стаття 77 ЦПК України). Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. А статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Основними доказами, на які покликаються позивачі на підтвердження своїх вимог, є Акт про залиття квартири від 28.06.2023 року та Акт про залиття квартири від 29.11.2023 року - на підтвердження факту залиття квартири та причин такого залиття, та Звіт про оцінку збитків від 09.11.2023 року - на підтвердження розміру завданих позивачам збитків. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207. Відповідно п. 2.3.6 зазначених Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). З додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.). В акті повинен міститися висновок про те, хто заподіяв шкоду. Крім того, з типової форми Акту про залиття вбачається, що такий складається комісійно, комісія складається з головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсара - сантехніка, представника організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи водопостачання, представника власника будинку. Також з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир, про що проставляється їх підпис внизу форми акту. У своїх запереченнях проти позову відповідачка та її представник зазначають, що надані позивачами Акти про залиття квартири [ADDRESS] не містять даних щодо повідомлення власника квартири [ADDRESS] щодо проведення обстеження та складання акту, а внаслідок їх перебування за кордоном, стверджують, що огляд квартири [ADDRESS] комісією КП «Житло-Сервіс» не проводився, що є підставою визнання недійсності таких актів. Суд вважає зазначені аргументи сторони відповідачки неспроможними та зазначає, що у даному випадку Акт про залиття від 28.06.2023 року та Акт про залиття від 29.11.2023 року містять дані про подію, яка відбулася, наслідки такої події, причину залиття квартири [ADDRESS] , міститися висновок комісії КП «Житло-Сервіс» ким саме заподіяна шкода, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. При цьому, відсутність в актах підпису відповідачки не спростовує факту та причини затоплення квартири. Щодо заперечень відповідачки з приводу уточненого Акту про залиття квартири від 29.11.2023 року, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки Акт від 28.06.2023 року та Акт від 29.11.2023 року не суперечать один одному, причини залиття квартири [ADDRESS] та висновок комісії про те, хто заподіяв шкоду, залишився незмінним, а уточнення прізвища власника квартири [ADDRESS] не може мати наслідком визнання Актів недійсними в цілому. У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Разом з тим, відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Суд враховує і те, що в добровільному порядку відповідачкою заподіяну шкоду не відшкодовано. За таких обставин, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між шкодою заподіяною позивачам залиттям та неправомірними діями відповідачки, які підлягають у неналежному утриманні і обслуговуванні приладів водопостачання квартири, внаслідок чого позивачам заподіяно шкоду залиттям їх квартири, тому позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, в розмірі 193 250,00 грн., визначеної звітом про оцінку майнового збитку від 09.11.2023 року, в рівних частках на користь кожного з позивачів. Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачів підлягають стягненню у рівних частках документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147,20 грн. (по 1 073,60 грн. на користь кожного), витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку в сумі 5 500,00 грн. (по 2 750,00 грн. на користь кожного), витрати на обстеження квартири та складання Акту про залиття квартири від 28.06.2023 року в сумі 240,00 грн. (по 120,00 грн. на користь кожного). Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. На виконання вимог ч.1 ст. 134, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачі надали (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести в зв`язку із розглядом справи, вказавши у позовній заяві суму у розмірі 18 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу 19.11.2024 року представником позивачів адвокатом Гордієнко О.В. додано: договір про надання правничої допомоги від 03.12.2023 року; додаткову угоду № 1 від 03.12.2023 року, в якому зазначена сума гонорару у розмірі 9 000,00 грн.; договір про надання правничої допомоги від 05.12.2023 року; додаткову угоду № 1 від 05.12.2023 року; акт прийому-передачі (правничої допомоги) №1 від 17.09.2024 року; акт прийому-передачі (правничої допомоги) №2 від 23.09.2024 року; платіжну інструкцію від 11.12.2023 року про оплату послуг на суму 9 000,00 грн.; квитанцію №3 від 11.12.2023 року на суму 9 000,00 грн.; квитанцію №3 від 06.12.2023 року на суму 9 000,00 грн. Таким чином, суд вважає доведеними витрати позивачів на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами у розмірі 18 000,00 грн. Разом з тим, суд враховує, що представником відповідачки [PERSON] адвокатом Лаухіною В.В. було заявлено про не співмірність витрат позивачів на професійну правничу допомогу. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Приймаючи додаткове рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачів, суд враховує предмет та складність спору, ціну позову, кількість сторін спору, кількість проведених судових засідань, в яких приймав участь представник позивачів, кількість процесуальних документів, наданих до суду, заяв по суті спору, поведінку сторони під час розгляду справи, а також те, що стягнення додаткових витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони. Враховуючи вказані критерії, та з огляду на правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн., заявлені позивачами, є завищеними, та неспівмірними зі складністю справи та з обсягом виконаної представником роботи (участь в судових засіданнях, підготовка процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, тощо). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 9 000,00 грн. (по 4 500,00 грн. на користь кожного позивача), що буде необхідним і достатнім в даному конкретному випадку.

Outcome: approved