Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 жовтня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, був зроблений відповідний актовий запис № 168. Від шлюбу з відповідачкою мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин втрати почуттів один до одного, та як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки з 19 квітня 2024 року. Спір про розподіл майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно поданої представником позивача заяви просив проводити судовий розгляд у його відсутність (а. с. 41). Відповідачка в судове засідання, не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, згідно якої позов про розірвання шлюбу визнала, наміру поновлювати подружні стосунки з позивачем немає (а. с. 38). Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 жовтня 2013 року, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 11, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 жовтня 2013 року (а. с. 22) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2014 року сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуттів між сторонами і як наслідок подружньої зради з боку позивача, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин з 19 квітня 2024 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету (а. с. 4, 9). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved