Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 18 січня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у позивачки із відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між подружжям погіршились вже під час вагітності [PERSON] а вже з 2017 - 2018 роки подружжя почало проживати окремо, розійшлися в поглядах щодо спільного майбутнього, у тому числі щодо виховання дитини. Одночасно, [PERSON] почав активно виправдовувати російську агресію, підтримував ідеї окупації частини території держави, а надалі активно співпрацював з окупаційною владою. 20 грудня 2021 року позивачка з малолітньою дитиною виїхали на підконтрольну Україні територію, а [PERSON] залишився на тимчасово окупованій території. [PERSON] взагалі припинила будь - яке спілкування з [PERSON] при цьому і сам [PERSON] не виявляв бажання спілкуватися з дитиною. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] не стягувалися. Ще під час шлюбно - сімейних відносин відповідач почав віддалятися від доньки [PERSON] , а після 2018 року взагалі перестав виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини. Не цікавився її розвитком, святкових заходів за участю доньки не відвідував, її життям не цікавився. Також, ще за часів спільного подружнього життя відповідач агресивно ставився до позивачки та до дитини, психологічний зв`язок між донькою та батьком було втрачено остаточно. Фактично весь час малолітня [PERSON] проживає зі своєю мамою, знаходиться на повному її утриманні. Саме позивачка самотужки забезпечує фізичний, духовний та моральний розвиток своєї дитини, дбає про її харчування та освіту. У подальшому позивачка планує разом з донькою - [PERSON] , [INFO] виїжджати за кордон для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є в тому числі, забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. На що повинен бути дозвіл двох батьків. Окремо зазначає, що [PERSON] прийняв для себе рішення стати учасником збройного конфлікту на сході України на боці незаконно утвореної ДНР, отримав документи ДНР та паспорт РФ - що взагалі може створювати небезпеку для репутації та житія дитини, а в майбутньому, завадити набуттю дитиною освіти, певних спеціальностей, тощо. Ухвалою від 08 липня 2024 року провадження по даній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивачка та представник позивачки не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, у судовому засіданні було встановлено, що з 18 січня 2014 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2023 року. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 17 червня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку. (а. с. 16) Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] учениці 2-Д класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 42. [PERSON] навчається у середній загальноосвітній школі № 42 з 01 вересня 2022 року. Дитиною опікується лише матір [PERSON] . Вдома створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. (а. с. 19, 20) Як встановлено в судовому засіданні відповідач, батько дитини, не приймає участь у виховані дитини, матеріально дитину не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, ухиляється від своїх законних обов`язків по вихованню дитини. Вихованням малолітньої [PERSON] , [INFO] займається її мати - [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а. с. 42-43) Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 141, ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результату долі неповнолітнього. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено що відповідач не приймає участі у вихованні, розвитку дитини та її утриманні. Будь-яких спроб, щодо реалізації ним батьківських обов`язків не вживалося. Приймаючи рішення, суд враховує висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів щодо викладених у ньому обставинах. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved