Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є потерпілим в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП). Винуватцем даної ДТП є відповідач. Кримінальне провадження за вказаною подією на підставі постанови слідчого було закрито, у зв`язку з відсутністю у діях відповідача складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а матеріали направлені до відділення поліції для прийняття рішення про притягнення винного до адміністративної відповідальності. Постановою суду у справі про адміністративне правопорушення відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Чорнобаївської багатопрофільної лікарні з діагнозом: ГЧМТ, забій головного мозку, судомний синдром, забійні рани лівої надбрівної, лівої тім`янопотиличної ділянок, садно лівого плеча. За час лікування позивач ніс витрати для прибдання медичних препаратів, а також пройшов платне обстеження головного мозку у вигляді комп`ютерних томографій. Стан позивача на час травми був тяжкий, він не міг виконувати роботу пов`язану із фізичним навантаженням, у зв`язку з чим залишив роботу у товаристві. Його стан супроводжувався частими головними болями, порушенням координації руху, мови. Темп мислення та пам`яті були знижені. Після проходження стаціонарного лікування, позивач перебував на амбулаторному лікуванні. Під час амбулаторного лікування позивач не мав можливості в повній мірі придбати медичні препарати, приписані лікарем, оскільки коштів на їх придбання не вистачало. На сьогодні стан здоров`я позивача не покращився, мають місце головні болі, відчуття неспокою, нервозність, відбувається втрата зору, він не може виконувати будь-яку фізичну роботу через порушення координації рухів, розсіяної уваги та пам`яті. Крім того, позивач вважає, що даним правопорушенням йому завдано моральну шкоду, що виразилася у фізичному болі, душевних переживаннях, які він переніс у зв`язку з травмою в ДТП та отриманими тілесними ушкодженнями. За станом здоров`я позивач не може виконувати роботу, пов`язану із фізичними навантаженнями, що призвело до втрати роботи. Відбулося нецільове використання коштів. Позивач докладає значних зусиль для відновлення фізичного стану та налагодження його способу життя. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства позивач просив суд стягнути з відповідача майнову та моральну шкоду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 липня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2024 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого його відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПрАТ УСК «КняжнаВієннаІншурансГруп». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, визначена в розмірі 320000,00 гривень. Таким чином, майнова шкода повинна в повному обсязі відшкодовуватися за рахунок страховика, а вимоги до страхувальника є безпідставними. Разом з тим, відповідач зазначає, що до позовної заяви не додано жодного доказу, який би свідчив про наявність моральної шкоди, завданої позивачу. Позивач жодного разу не звертався до відповідача з питання відшкодування моральної шкоди, що свідчить про надуманість мотивів стягнення такої шкоди та намагання збагатитися за чужий рахунок. Натомість відповідач, є інвалідом 2 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, посилаючись на приписи законодавства, судову практику відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, де зазначила, що в зв`язку з викладеними обставинами відповідачем у відзиві, позивач відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 8277,30 грн та зменшує розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на 10000 грн. А тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала просила задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Відповідно до постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2024 року, яка набрала законної сили 23 лютого 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що він 05 жовтня 2023 року о 12:10 на автошляху Бориспіль-Запоріжжя, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , на перехрещенні доріг, при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з мопедом «Soul», д.н.з [NUMBER] , який повертав ліворуч. При ДТП транспортні засоби отримати механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 14.6 Правил дорожнього руху (далі ПДР) (а.с. 13-14). Згідно з висновком експерта № 05-8-01/531 від 28 грудня 2023 року, у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження: забійні рани голови, садна лівого плеча, які виникли від дії тупого твердого предмета чи предметів, не виключено при ДТП, обставини якої зазначені в постанові, відносяться забійні рани голови - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна лівого плеча - до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 15-16). Відповідно до медичної документації [PERSON] проходив обстеження та лікування внаслідок спричинених травм після ДТП (а.с. 17-23). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди». Так,\~постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2024 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. В цьому рішенні, зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлені судом обставини справи, на переконання суду, призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав в зв`язку із заподіянням шкоди винними діями відповідача, його майну та здоров`ю. Так, в результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а позивач отримав тілесні ушкодження, що завдало йому фізичного болю. Позивач вимушений був змінити свій звичний спосіб життя, зокрема ДТП створило для нього необхідність здійснення ремонтних робіт автомобіля, а також проходити курс лікування у зв`язку із отриманими травмами, купувати ліки, проходити медичні процедури. Його фізичний стан супроводжувався частими головними болями, порушенням координації руху, мови. Темп мислення та пам`яті були знижені. Після проходження стаціонарного лікування, позивач перебував на амбулаторному лікуванні. При визначені розміру моральної шкоди суд також враховує майновий стан відповідача, який є інвалідом 2 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, характеру порушення прав позивача, характеру та обсягу душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача в розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач відповідно до ухвали суду звільнений від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір у сумі 1211,20 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved