Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник заявниці [PERSON] адвокат Манукян М.А. просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №2543 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,5501, що розташована в с. Куровичі, в якому зазначено, що власником земельної ділянки є [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці покликалася на те, що згідно рішення №25 Куровицької сільської ради від 13.02.1997 року передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,5501 га в с. Куровичі на підставі чого видано державний акт серії ЛВ №2543. Згідно рішення №80 Куровицької сільської ради від 18.10.1994 року передано [PERSON] у приватну власність будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок 10.11.1994. у вищезгаданому державному акті на землю серії ЛВ №2543 помилково вказано дошлюбне прізвище заявниці хоча на момент видачі державного акту остання вже була одружена і нею змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Зважаючи на наявну помилку [PERSON] не має змоги зареєструвати технічну документацію із землеустрою відносно вище вказаної земельної ділянки, з метою присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру, про що свідчать рішення про відмову а проведенні реєстраційних дій від 09.08.2023, а тому вимушені звернутися до суду із даною заявою Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07 серпня 2024 року головуючим суддею в справі визначено суддю Леньо С.І. /а.с. 23/ 05.08.2024 із відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 25/. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2024 заяву [PERSON] , заінтересована особа Глинянська міська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.10.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 27/. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року (підстава: перебування у відпустці, Розпорядження керівника апарату суду №44 від 07.11.2024) справу розподілено судді Ціпивко І.І. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2024 прийнято до розгляду заяву [PERSON] , заінтересована особа Глинянська міська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Судове засідання призначено на 05.12.2024 14:00 год /а.с. 34/. Розгляд справи по суті відбувся 05.12.2024 без за участі сторін. Представник заявниці [PERSON] адвокат Манукян М.А. подала заяву про розгляд справи за її з заявницею відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник заінтересованої особи - Глинянської міської ради Львівського району Львівсь кої області подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1972, встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №8931 /а.с. 10/. 15.10.1995 у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , за записом №2525 зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] /а.с. 16/. Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №2543 [PERSON] на підставі рішення виконкому Куровицької сільської Ради народних депутатів №25 від 13.02.1997 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5501 га. Земельна ділянка розташована на території с. Куровичі, Куровицької сільської радим. Землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Вказана інформація підтверджується відповіддю Глинянської міської ради Львівського району Львівської області на адвокатський запит адвокат Манукян М.А. /а.с. 7, 12/. Тобто, незважаючи на реєстрацію шлюбу заявницею ще 15.10.1995 року у правовстановлюючому документі, а саме державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ №2543, її прізвище вказано як [PERSON] . ФОП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства /а.с. 13-21/. Рішеннями про відмову в проведенні реєстраційних дій №68794026, №68794219 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою, у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: наявні розбіжності щодо ПІП власника земельної ділянки у поданих нею документах (на дату видачі державного акту прізвище вже було змінено) /а.с. 8-9/. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що прізвище заявниці, зазначене у правовстановлюючому документі, не збігається з його прізвищем, вказаним у персональних документах, що ставить під сумнів належність їх правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. До вказаних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При цьому, обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, з доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №2543 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,5501, що розташована в с. Куровичі, належить [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , зазначеного правовстановлюючого документа породжує для заявниці [PERSON] юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в проведенні реєстраційних дій щодо належної земельної ділянки. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявника. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.12.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 05.12.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 09.12.2024.

Outcome: approved