Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У листопаді 2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Таборовець Андрій Петрович звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивував тим, що 14 червня 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Згідно умов договору, Позикодавець надав позичальнику позику у сумі 229\~840 грн., що еквівалентно 8\~500 доларів США за курсом НБУ 27.04 грн., станом на 14 червня 2021 року, а останній зобов`язався повернути позику у визначений цим Договором строк. Договором встановлено строк надання позики Позичальнику в 3 календарні місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми та отримання розписки від Позичальника. Позичальник зобов`язався повернути повну суму позики до 16 вересня 2021 року. Сторонами узгоджено, що повна сума позики повертається в готівковій формі з прив`язкою до курсу долара США за курсом, що буде встановлено на дату повернення повної суми позики, шляхом передачі із рук Позичальника в руки Позикодавця (п.3.6. Договору). Крім того, умовами договору передбачено, що при порушенні строку повернення позики, більше ніж на один календарний день, Позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми позики за кожен день прострочення. При порушенні строку повернення позики, більше ніж на 5 календарних днів, позичальник, крім пені, зобов`язується сплатити штраф на користь позикодавця в розмірі 15% від суми позики (п.4.2., п.4.3. Договору). Однак, як зазначає представник позивача, станом на сьогоднішній день [PERSON] свої зобов`язання за договором позики від 14 червня 2021 року не виконав та не вживає будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості. У зв`язку із наведеним, з метою захисту своїх майнових прав, позивач звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, а саме: -заборгованість за договором позики у розмірі 310\~833,10 грн.; -3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 10\~398,01 грн.; -пеню у розмірі 104\~269,60 грн.; -штраф за порушення строку повернення позики у розмірі 46\~624,97 грн.; -вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 26 грудня 2022 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 21 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Таборовець Андрія Петровича надійшла заява про збільшення позовних вимог. Заяву обґрунтовував тим, що з моменту звернення до суду по дату подання вказаної заяви пройшов значний проміжок часу, внаслідок чого сума 3\~% річних та сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання збільшилась. У зв`язку із чим, просить викласти другий та третій пункти прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3\~% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 16\~427,32 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 204\~758,11 грн. пені. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 22 червня 2023 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дяченка В.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №266 від 28 вересня 2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2023 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено судове засідання. 20 червня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що заперечує проти позову частково. Зазначив, що визнає отримання від позивача позики, однак звертає увагу на те, що домовленості про повернення позики за курсом долара США станом на день погашення боргу не було, а тому сума позики є незмінною до дати її повернення. Крім того, вказав, що стягнення штрафу, пені та 3\~% річних в період дії карантину заборонено законодавством, а тому стягненню не підлягають. Разом з тим, звернув увагу на те, що одночасне стягнення штрафу та пені за одне й те саме правопорушення заборонено Конституцією України. У зв`язку із викладеним, просив суд стягнути 229\~840,00 грн. та в іншій частині позову відмовити. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір позики. Згідно п.п. 1.1. п. 1 Договору, позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику позику у сумі 229\~840 грн., що еквівалентно 8\~500 доларів США за курсом НБУ 27.04 грн., станом на 14 червня 2021 року, а останній зобов`язується повернути позику у визначений договором строк. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Договору, строк надання позики позичальнику 3 календарні місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми та отримання розписки від Позичальника, але в будь-якому випадку позичальник повинен повернути повну суму позики до 16 вересня 2021 року. Позикодавець передає позику в день підписання цього договору (п.п. 3.2. п. 3 Договору). [PERSON] відповідно до Договору позики від 14 червня 2021 року отримав від [PERSON] позику в сумі 229\~840 грн., що еквівалентно 8\~500 доларів США за курсом НБУ 27.04 грн., станом на 14 червня 2021 року в готівковій формі і зобов`язався повернути повну суму до 16 вересня 2021 року. Вказане підтверджується розпискою про отримання позики від 14 червня 2021 року та підтверджено відповідачем у відзиві. Відповідно до п.п. 3.6. п. 3 Договору, повна сума позики повертається в готівковій формі з прив`язкою до курсу долара США за курсом, що буде встановлено на дату повернення повної суми позики, шляхом передачі із рук позичальника в руки позикодавця. Пунктом 4 Договору передбачено відповідальність сторін за порушення умов договору. Так, при порушенні строку повернення позики, більше ніж на один календарний день строку зазначеного в п.п.2.1 Договору, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми позики за кожен день прострочення. Крім того, при порушенні строку повернення позики, більше ніж на 5 календарних днів строку зазначеного в п. 2.1 Договору, позичальник, окрім пені, зобов`язується також сплатити штраф на користь позикодавця в розмірі 15\~% від суми позики зазначеної в п. 1.1. цього договору. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Матеріали справи містять докази на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, обсяг прав та обов`язків за яким визначений умовами договору позики. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач надав у позику відповідачу суму грошових коштів в розмірі 229\~840,00 грн., що на дату підписання договору еквівалентно 8\~500 доларів США, внаслідок чого у позикодавця виникло право на отримання грошових коштів за договором позики та відсотків за користування коштами, а у позичальника обов`язок з повернення позичених коштів та сплати відсотків за користування коштами. Між сторонами\~договору було\~погоджено порядок\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~а саме\~в п.п.\~2.1.\~п.\~2\~Договору визначено, що позичальник повинен повернути повну суму позики до 16 вересня 2021 року. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, за змістом якого загальна сума грошових коштів, які підлягали сплаті відповідачем відповідно до положень договору, на момент подачі позову становить 310\~833,10 грн. розмір позики та 3% річних у сумі 16\~427,32 грн. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018№2473-VIII. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, сторони договору позики скористались правом, що перебачено в ч.2 ст.533 ЦК України та визначили в п.п. 3.6. п. 3 Договору, що повна сума позики повертається в готівковій формі з прив`язкою до курсу долара США за курсом, що буде встановлено на дату повернення повної суми позики, шляхом передачі із рук позичальника в руки позикодавця. З огляду на вищевикладене, вимоги Позивача про стягнення з відповідача на його користь 310\~833,10 грн. основного боргу підлягають задоволенню. Щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних у розмірі 16\~427,32 грн за період з 17 вересня 2021 року по 21 червня 2023 року суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Здійснивши перевірку розрахунку, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 625 ЦК України за період з 17 вересня 2021 року по 21 червня 2023 року становить 16\~427,32 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строку повернення позики за період з 17 вересня 2021 року по 29 жовтня 2022 року суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України встановлено з 12 березня 2020 року карантин. Постановою від 25 квітня 2023 року № 383 карантин продовжено до 30 червня 2023 року. Законом України від 16 червня 2020 року № 691-IX «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України» щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» скасовано цивільну відповідальність (щодо сплати неустойки, штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) на період дії карантину або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, тобто передбачено правило зворотної дії в часі положень цього Закону до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, щодо не нарахування штрафних санкцій під час дії карантину. Отже, з 17\~вересня 2021\~року по\~29\~жовтня 2022\~року відповідача звільнено від обов`язку сплати пені та штрафу за порушення строку повернення позики. З огляду\~на вищевикладене,\~а також\~те,\~що доказів\~повернення боргу\~чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у розмірі 310\~833,10 грн. та 3\~% річних у розмірі 16\~427,32 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 56,6\~% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~275,15 гривень (5\~275,15 * 56,6% : 100% = 3\~275,15).

Outcome: partial