Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 03.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №053386-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України « Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 03.10.2023 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №053386-КС-005 про надання кредиту, а 03.10.2023 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №053386-КС-005 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2562, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено (відправлено). Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15012667 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів (платіжним дорученням). Також, 19.12.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору №053386-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 2.7 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору» до 16.07.2024 року. Також сторони домовились внести зміни в п. 2.3 договору та викласти «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк кредиту 42 тижні». Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №053386-КС-005 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №053386-КС-005 на загальну суму 93334,56 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у [PERSON] станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість за договором №053386-КС-005 в розмірі 206276,42 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 65430,36 грн., суми прострочених платежів по відсотках - 140846,06 грн., суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Так, на виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача вказує те, що у матеріалах справи, які надав позивач відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 03.10.2023 року № 053386-КС-005, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Позивач з невідомих причин заявляє вимогу про стягнення заборгованості в сумі 206276,42 грн., що, вочевидь, не відповідає вимогам нібито укладеного кредитного договору. А тому, просили відмовити в задоволенні позову. У свою чергу позивачем було надіслано відповідь на відзив, де він зазначив, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується трьома довідками про перерахування коштів. Щодо перерахування на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі 75000,00 грн. повідомляємо, що до позовної заяви було додано три довідки, які сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику на його картку було здійснено перерахування кредитних коштів трьома платежами у розмірі 25000,00 грн, 25000,00 грн та 20000,00 грн (разом 75000,00 грн). Вищевказані довідки були надані Позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017 року. Відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто неотримання кредиту від Позивача, міг просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором. Зазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача. Відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє, чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. 21.10.2024 року через систему «Електронний суд» були подані додаткові пояснення від представника позивача, де він вказав, що під час укладення кредитного договору та додаткової угоди сторони погодились укласти кредитний договір з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку кредитного договору та додаткової угоди). Повідомили, що всі оригінали та/або копії доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги були подані до суду разом з поданням позовної заяви/поданням інших заяви чи клопотань та були засвідчені з накладенням електронного цифрового підпису відповідного представника ТОВ «Бізнес Позика» під час їх подання через ЄСІТС «Електронний суд». Відповідно до викладеного вище, примірники електронного кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, акцептів та оферт на їх укладення, надані Позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. При цьому, оригінали зазначених вище документів були збережені в первісному та незмінному вигляді. Щодо того, що візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта є належними додатковими доказами укладення кредитного договору, хочемо звернути увагу суду на судову практику апеляційних судів у справах за позовами ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за Кредитними договорами. 21.10.2024 року до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив) в якому відповідач вважає припущення позивача викладені у відповіді на відзив надуманими та безпідставними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Представник позивача, продовжує, бездоказово припускати, що відповідач нібито уклав з ТОВ «Бізнес Позика» кредитний договір від 03.10.2023 року № 053386- КС-005. Матеріали справи не містять електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, як і не містять заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Позивач посилається на «Візуальна форма послідовності дій Клієнта». Звертаю увагу суду, що така роздруківка не відповідає вищенаведеним вимогам чинного законодавства та не містить підпису особи, що прийняла пропозицію, а саме підпису Відповідача. Але, як вже зазначалось жодного доказу прийняття відповідачем пропозиції від «кредитора», матеріали справи не містять.Отже, підсумовуючи все викладене, цілком логічно, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення договору від 03.10.2023 року № 053386-КС-005, отримання відповідачем коштів від «кредитора», як і не доведено, що заявлений позивачем розмір заборгованості відповідає вимогам нібито укладеного договору. 11.11.2024 року позивач надав додаткові пояснення, звертаючи увагу на те, що боржник частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 053386-КС-005 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 053386-КС-005 на загальну суму 93334,56 грн. Докази сплати відповідачем коштів за кредитним договором надаються у формі довідок з платіжної системи «Platon», які були надані позивачу технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 та довідки з платіжної системи «ТАС Pay», яка була надана Позивачу АТ «ТАСКОМБАНК», який надає послуги позивачу, на підставі Договору №83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020. Повідомив суд, що ТОВ «Бізнес Позика» не укладає з позичальниками нових кредитних договорів, якщо у позичальника є діючий незакритий кредит. Якщо у позичальника є діючий незакритий кредит, і він бажає отримати додаткові кредитні кошти у ТОВ «Бізнес Позика», йому пропонують укласти додаткову угоду до діючого кредитного договору, на підставі якої йому будуть перераховані додаткові кредитні кошти. Тобто надані докази здійснення відповідачем платежів за Кредитним договором є доказами щодо здійснення ним платежів саме за тим договором, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду цієї справи). На підтвердження цього надано суду довідку щодо укладення кредитного договору з відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 03.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №053386-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 18-22). Факт укладення договору підтверджується: пропозицією (офертою) укласти договір №053386-КС-005 про надання кредиту; прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору), відеозаписом відеоверифікації позичальника, направлення відповідачу правил, договору, додаткової угоди (а.с. 23-27, 28-32). ТОВ «Бізнес позика» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-3449, на номер телефону 380 (97) 283-36-43 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено (відправлено) (а.с. 44). Відповідно до п. 2.1. договору кредиту ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Строк, на який нажається кредит: 24 тижнів (п. 2.3. договору кредиту). Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000 % в день (п. 2.4. договору кредиту). ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), що підтверджується трьома довідками ТОВ «Елаєнс» про переказ коштів (а.с. 45-46). Факт належності позичальнику вказаного вище рахунку підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк», що була витребувана ухвалою суду від 02.10.2024 року за клопотанням представника позивача. Таким чином, відповідач отримала кошти за спірним договором, використувала їх на власні потреби. Правова підстава переказу коштів саме ТОВ «Елаєнс» підтверджується договором від 14.12.2017 року, укладеного між ТОВ «Елаєнс» та позивачем, за умовами якого фінансова компанія зобов`язалася надавати позивачу послугу «переказ на картку». Також, 19.12.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору №053386-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 36-37). Відповідно до умов додаткової угоди, позичальник підписанням цієї додаткової угоди підтвердила наявність у неї заборгованості перед кредитолавцем за договором, станом на 19.12.2023 року в розмірі 70967,90 грн., що включає: суму кредиту - 65430,36 грн., проценти за користування кредитом - 5537,54 грн. Сторони також домовилися внести зміни в п.2.7 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору» до 16.07.2024 року. Також сторони домовились внести зміни в п.2.3 договору та викласти «Строк кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк кредиту 42 тижні». Факт укладення додаткової угоди підтверджується: пропозицією укласти додаткову угоду №1 (оферта) до договору №053386-КС-005; прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди №1 до договору (а.с. 38-39, 40-41). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №053386-КС-005 позичальника [PERSON] , остання не виконала умови договору, здійснила часткову оплату за договором №053386-КС-005 на загальну суму 93334,56 грн. У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. З приводу посилання відповідача на недоведення факту укладення договору кредиту, то Верховний Суд у поставі від 05.06.2018 року у справі 338/180/17 зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Станом на 16.08.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором №053386-КС-005 становить 206276,42 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 65430,36 грн., суми прострочених платежів по процентах - 140846,06 грн., суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. (а.с. 12-14, 15). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 206276,42 грн. за кредитним договором обґрунтованими та такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. З цих підстав суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2475,32 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved