Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04 березня 2020 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 82. Від спільного подружнього життя у подружжя є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, втрачено почуття любові. Протягом останніх десяти місяців сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Шлюб має формальний характер. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстрований 04 березня 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 82. Позивач також просить суд відновити після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 01 серпня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.22, 27, 35, 38), про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, позивач зазначила у клопотанні, яке надіслала на адресу суду разом із позовною заявою, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений судом\~своєчасно,\~належним чином\~та у\~встановленому законом\~порядку (а.с.23,\~28,\~36).\~При цьому,\~відповідач,\~в особі\~представника [PERSON] ,\~яка діє\~на підставі\~ордеру серії\~АР №\~1199692\~від 27.09.2024\~року,\~надіслав на\~адресу суду\~через систему\~«Електронний суд»\~заяви про\~розгляд справи\~без участі,\~в яких\~просить суд розглянути справу\~за відсутності\~сторони відповідача,\~позовні вимоги\~визнає у\~повному обсязі\~та не\~заперечує проти\~розірвання шлюбу (а.с.33, 39). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 04 березня 2020 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, про що Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04 березня 2020 року, відповідний актовий запис № 82. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 травня 2021 року (а.с.11). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитини, спір між сторонами щодо нажитого в шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення подружжя, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач [PERSON] при укладенні шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а наразі виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке нею було змінено внаслідок реєстрації шлюбу із відповідачем, що вбачається із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб, суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу позивача. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а саме, у розмірі 605 грн. 60 коп., згідно квитанції від 10.06.2024 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.2). Крім того, відповідно до положень п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, а саме у сумі 605 грн. 60 коп., які були понесені позивачем та документально підтверджені відповідною квитанцією про сплату судового збору від 10.06.2024 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.2). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved