Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Комаренко (Бурбак) О.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 12\~678, 91 грн., з яких 2\~678, 91 грн. матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10\~000 грн. моральна шкода. В обґрунтування позову вказала, що для виконання договору про надання послуг № 5301 від 13.01.2023 року [PERSON] було присвоєно позивний номер 5301, який відповідав номеру договору, номеру його рахунку, відкритому у програмному додатку «Вантажне таксі «Зебра». За цим номером (його ідентифікатором) відповідач отримував інформаційно-довідкові послуги. Технічний супровід забезпечення виконання договору здійснював позивач [PERSON] 19 січня 2023 року, будучи незадоволеним інформацією позивача по договору № 5301, [PERSON] зателефонував оператору та виражаючись зухвалою нецензурною лайкою, почав погрожувати з вимогою вийти до нього позивачу для вирішення ситуації. В той же день, приблизно о 08.30 відповідач, прибувши на власному автомобілі Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , до приватної садиби позивача за адресою: м.Полтава, вул.Олени Пчілки, 22, здійснив неодноразовий наїзд на стулку воріт огорожі та, перелізши через паркан, умисними діями завдав ударами ніг пошкодження навісу житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту навісу-козирка становить 849 грн. 02 коп. Отже, майнова шкода, виражена у вартості відновлювального ремонту навісу-козирка становить 849 грн. 02 коп. Крім того, вказує, що згідно постанови про вчинення адміністративного правопорушення від 20 січня 2023 року, [PERSON] 19 січня 2023 року близько 8.30, керуючи автомобілем Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , залишив транспортний засіб, не вжив необхідних заходів, що призвело до самовільного руху авто на паркан будинку [ADDRESS] , унаслідок чого т/з та паркан зазнав пошкодження. Відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Під час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] автомобіля Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «СК «Провідна» поліс № 212666880, ліміт відповідальності 130\~000 грн. Позивач є власником будинку та допоміжних споруд за адресою: [ADDRESS] . ПрАТ «СК «Провідна» 19 квітня 2023 року виплатило позивачу 10\~108 грн. 76 коп., як власнику частини пошкодженого майна- воріт огорожі. Відповідно до висновку експерта фактична вартість відновлювального ремонту по воротам огорожі становить 23\~877, 30 грн., а з урахуванням частини права власності позивача 1829, 89 грн., що підлягає стягненню з позивача. Також вказує, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди став стресовою ситуацією, що потягло морально-психологічні страждання позивача. Такі дії відповідача викликали у позивача страх та реальне побоювання позивача за власне життя та здоров`я, за автомобіль, який є щоденно необхідним для робочих поїздок та передбачає можливість втрати заробітку. Завдання матеріальної шкоди позивачу викликало у нього значний стрес, він був змушений неодноразово викликати поліцію, займатися фіксацією страхового випадку, оглядом пошкодженого майна, пошуком експерта, встановлення розміру збитків та правової допомоги, що порушило звичайний режим його життя. На час позивач змушений відриватися від роботи, займаючись відновленням пошкодженого майна. Також відповідач неодноразово приїжджав до будинку позивача по вул.О.Пчілки, 22 в м.Полтава у темну пору доби, чим здійснював на нього психологічний тиск. Характер дій відповідача, його агресивна поведінка свідчать про наміри завдати позивачу моральної шкоди. Протиправні дії викликали у позивача стрес, хвилювання та погіршення здоров`я, що зумовило проходження санаторно-курортного лікування з діагнозом неврологічний синдром. Розмір моральної шкоди оцінює в 10\~000 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Постановою Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 23 серпня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 грудня 2023 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 грудня 2023 року витребувано докази по справі. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому прохала відмовити у задоволенні позову та стягненні витрат на правову допомогу. Вказала, що стороною позивача було викривлено ряд фактичних обставин, які викликали непорозуміння та конфлікт інтересів між [PERSON] та [PERSON] , а тому немає підстав вважати дії відповідача такими, що завдали будь-якої шкоди. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання послуг № 5301 від 13.01.2023 року, згідно якого [PERSON] зобов`язаний був надавати [PERSON] робочі дні з об`ємом роботи, а останній працювати на власному автомобілі в якості водія вантажного таксі «Зебра». Щоб працевлаштуватися на вказану роботу [PERSON] повинен був сплатити [PERSON] суму у 20\~000 грн., що прописано у договорі. Оскільки у [PERSON] всієї суми не було, вони домовилися, що він сплатить спочатку 11\~000 грн., а решту 9000 грн. [PERSON] буде вираховувати з тих коштів, які отримуватиме [PERSON] , працюючи водієм таксі «Зебра». Після підписання вказаної угоди № 5301 від 13.01.2023 року [PERSON] не надав [PERSON] жодного робочого дня, але почав вимагати в телефонному режимі повернення другої частини грошових коштів за отримання роботи. [PERSON] обурився подібним вимогам та вирішив розірвати договір та повернути сплачені кошти. Однак [PERSON] перестав відповідати на дзвінки та почав уникати [PERSON] . Тоді [PERSON] прибув на власному автомобілі Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , до місця проживання [PERSON] за адресою: м.Полтава, вул.О.Пчілки, 22 та почав йому телефонувати. Паркуючи свій автомобіль занадто близько до вхідних воріт у двір, [PERSON] своєчасно не вжив необхідних заходів до повної зупинки автомобіля, внаслідок чого відбувся поштовх і автомобіль пластиковим бампером торкнувся металевих воріт. Розгубившись, [PERSON] від`їхав на незначну відстань, але повторно не прийняв необхідних заходів, що допустило самовільний рух на вказані ворота повторно. Вийшовши з автомобіля, останній не помітив будь-яких змін на воротах, а тому не надав значення тому, що автомобіль покотився та торкнувся воріт. Оскільки [PERSON] тривалий час не відповідач на дзвінки та не виходив з будівлі, чим викликав занепокоєння у [PERSON] , останній переліз через паркан та піднявся на навіс житлового будинку [ADDRESS] , щоб погукати [PERSON] та поцікавитися, що з ним трапилося. Відреагувавши на виклики [PERSON] , [PERSON] вийшов до нього і вони почали спілкуватися. Побачивши, що автомобіль торкається воріт, [PERSON] викликав екіпаж поліції, який склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. З боді-камери поліцейського вбачається, що на автомобілі були відсутні пошкодження, а на воротах були. Також вказала, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 01.02.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак з тексту постанови слідує, що порушення вчинено з необережності , тому твердження позивача, що відповідач навмисно спричинив неодноразовий наїзд на стулку огорожі воріт є надуманими. По факту ДТП страхова компанія «Провідна, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , виплатила грошову компенсацію у розмірі 10\~108 грн., а висновок експерта № 4 від 30.01.2023 не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та пошкодженням майна [PERSON] . Щодо моральної шкоди зазначає, що саме [PERSON] поніс матеріальні втрати завдані неправомірними діями позивача, який не виконував свої зобов`язання за договором № 5301 від 13.01.2023, але при цьому взяв з нього 11\~000 грн., які відмовився повертати та розривати договір. Вважає, що позивач не довів факт заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди в заявленому розмірі та причинний зв`язок між ними. Вважає, що понесені витрати позивача на звернення до суду з позовом у вигляді сплати судового збору, витрат на експертизу та правову допомогу не є обґрунтовані та направлені не неправомірне отримання коштів від відповідача. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 січня 2024 року здійснено перехід від розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в розгляд справи з порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку з тривалим перебуванням судді Андрієнко Г.В. на лікарняному, справу на підставі розпорядження № 462 від 03 квітня 2024 року передано на повторний автоматизований розподіл. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави 04 квітня 2024 року справу прийнято до провадження суддею Савченко Л.І., на підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2024 року. Протокольною ухвалою від 02 вересня 2024 року поновлено строк для подачі відзиву. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій прохала позов задовольнити, а викладені відповідачем факти у відзиві відхилити. Вказала, що представник відповідача у відзиві вказує на договірні відносини між сторонами, однак жодного доказу на підтвердження своїх доводів не надає. Крім того, надані експерту питання були визначені відповідно до наданих процесуальним кодексом прав та стосуються справи і предмета доказування. Доводи відповідача щодо відсутності причинного зв`язку між діями та шкодою також спростовуються, оскільки із долученого відео вбачається умисне завданні шкоди позивачу , що спричинило матеріальні збитки. Відповідні обставини зафіксовані у протоколі ААД № 384939, з яким повністю погодився відповідач та не заперечував його обставин, в тому числі спричинену шкоду воротам та паркану, що належить позивачу. Отже, рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01.02.2023 року та відео доводять вину та причинно-наслідковий зв`язок. У судовому засіданні представник позивача Комаренко О.В. позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також зробила заяву, що докази понесення судових витрат будуть надані в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав вказаних у відзиві. Суд, заслухавши думку учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у договірних відносинах з надання послуг Вантажним таксі «Зебра» за договором № 5301 від 13.01.2023 року. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. 19 січня 2023 року близько 08.30 [PERSON] під`їхав на своєму автомобілі марки Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , за адресою проживання позивача [PERSON] в м.Полтава, по вул.Олени Пчілки, 22, для з`ясування спірних питань з приводу договірних відносин, які між ними виникли. При цьому, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Сіtroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , залишив транспортний засіб, не вжив всіх необхідних заходів, що допустило його самовільний рух на паркан будинку [ADDRESS] , внаслідок чого транспортний засіб та паркан отримали пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 лютого 2022 року у справі № 554/729/23. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, факт наїзду [PERSON] на ворота огорожі підтверджено відеозаписом з відеокамери, встановленої у домоволодінні [PERSON] , та дослідженої у судовому засіданні. Також з цього відеозапису слідує, що [PERSON] , перелізши через паркан, виліз на навіс житлового будинку [ADDRESS] та здійснив декілька ударів ногами по навісу. Вказані обставини підтвердили також у судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] показала, що працює у магазині напроти будинку по [ADDRESS] та почула грохіт, як автобус б`є по воротах. Потім побачила чоловіка, який виліз на навіс будинку та ногами старався чи дах проламати, чи навіс. Також він висловлювався нецензурною лайкою та неодноразово приходив до магазину, погрожував [PERSON] , знаючи, що у магазині також працює мати останнього. Свідок [PERSON] показала, що працює в офісі Вантажного таксі «Зебра», 19.01.2023 року близько 9.00 від шуму визирнула у вікно та побачила, як вантажний автомобіль білого кольору таранить ворота. Потім водій виліз на паркан, [PERSON] бив по воротах автомобілем, а потім виліз через паркан, на залізний контейнер, який знаходиться на території, та ногами бив по навісу. Після цієї події ворота стали перекошеними, була пошкоджені пластина. Згідно Висновку експерта № 4 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження від 30 січня 2023 року, виготовленого судовим експертом [PERSON] , вартісний розмір відновлювального ремонту воріт огорожі № 1 і навісу житлового будинку [ADDRESS] , який необхідний для усунення нанесених фізичних пошкоджень, складає на дату дослідження 24\~726 грн. 32 коп., у тому числі по воротам огорожі № 1 23\~877, 30 грн., по навісу-козирку 849, 02 грн. (а.с.21-38). Із повідомлення СК «Провідна» слідує, що виплата страхового відшкодування [PERSON] по страховій події від 19.01.2023 року, в якій пошкоджені ворота за Договором страхування ОСЦПВВНТЗ № 212666880 від 26.12.2022 року становить 10108 76 грн. Із Страхового акту № 1 до вказаного договору слідує, що загальна вартість матеріального збитку становить 20\~217, 52 грн. ( потерпілі [PERSON] та [PERSON] ) (а.с.43-45). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту ст. 979 ЦК України слідує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд вважає, що позивачем доведено факт спричинення йому майнової шкоди відповідачем та її розмір у сумі 2\~678 грн. 91 коп., яка складається із 849 грн. 02 коп. вартості відновлювального ремонту навісу-козирка та 1829 грн. 89 коп. фактичної вартості відновлювального ремонту воріт-огорожі, з урахуванням частки права власності (загальна сума 23\~877, 30 грн.: 2 сплачене страховою компанією страхове відшкодування 10\~108, 76 грн.), що підтверджено належними та допустимим доказами, а саме постановою суду, показами свідків, висновком експерта, записами з відеокамер спостереження. При цьому, доводи сторони відповідача щодо причин вчинення адміністративного правопорушення не спростовують факту спричинення шкоди майну позивача та не звільняють [PERSON] від матеріальної відповідальності. Доказів того, що на боді-камерах поліцейського не були зафіксовані пошкодження воріт, що спростовує факт їх спричинення [PERSON] , матеріали справи не містять. Також суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо недопустимості висновку експерта наданого на замовлення позивача, так як обставини та факт заподіяння пошкодження майна саме відповідачем не спростовані, клопотання про призначення по справі будівельно-технічної експертизи заявлено не було, заперечення щодо необґрунтованого розміру є припущеннями. Суд також відхиляє заперечення представника відповідача [PERSON] , що з відеозапису камери у дворі не вбачається нанесення жодних пошкоджень майну [PERSON] , оскільки переглядом запису у судовому засіданні встановлено протилежне. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт спричинення [PERSON] матеріальної шкоди, її розмір підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині у повному обсязі. Щодо вирішення спірного питання про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї. За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з ч.ч. 3,4 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з тим, суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України №6-28008св10 від 13.07.2011). Проте, з урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить висновку, що позов у частині вимог про відшкодування моральної шкоди є доведеним та підлягає до часткового задоволення в розмірі 5000 грн, оскільки позивач на підтвердження заявлених вимог в цій частині посилається на сам факт моральних та психологічних страждань, пов`язаних із неправомірними діями відповідача, хвилюваннями та зусиллями, направлених на відшкодування завданої йому шкоди внаслідок пошкодження його майна, проходив санаторно-курортне лікування після подій 19.01.2023, у зв`язку із погіршенням здоров`я. Питання про судовий збір суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним витмогам 650 грн. (60,56%).

Outcome: partial