Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вказаним\~позовом \~вобґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла його мати. Він є спадкоємцем її майна, що складається з 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] відмовились від спадщини на його користь. 08.04.2021 приватним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку вказаної спадщини, яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/3 частку, яка належала спадкодавці на підставі ухвали суду від 06.05.2004 про затвердження мирової угоди, позивачу було відмовлено. Причиною відмови нотаріус вказала, що текст мирової угоди фактично містить в собі умови договору купівлі-продажу, та не підтверджено виконання обов`язку покупця з оплати придбаного товару. [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала його матері на підставі ухвали місцевого Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2004 року. Представник позивача адвокат Солод Р.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та викладені в позові обставини. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Надали заяву про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будь-яких клопотань та заяв до суду не направила, пояснень щодо позову не надала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вказаних учасників справи. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої призначено у порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування копії спадкової справи у приватного нотаріуса. 25.06.2024 надійшла копія спадкової справи. Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року залучено третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на стороні позивача. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Позивач [PERSON] , народився [INFO] , його батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с.12), [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.03.1999 квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Квартира двокімнатна, розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, загальна площа квартири 48,1 кв.м., житлова 26,9 кв.м. Ухвалою місцевого Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2004 року затверджена мирова угода між [PERSON] і [PERSON] , відповідно до якої останній відмовляється від своєї 1/ 3 частки квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] , а вона протягом 18 місяців сплачує грошову компенсацію його частки квартири в сумі 10600 грн (а.с.20). 04.06.2004 в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 1/ 3 частки вказаної квартири на підставі ухвали суду від 06.05.2004, номер запису 9300, в книзі №16ПВШ-637-9300 (а.с.21). [INFO] померла [PERSON] (а.с.13), яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). 08.12.2020 приватним нотаріусом Перекопською О.О. зареєстрована спадкова справа, номер у нотаріуса 134-2020, спадкодавець [PERSON] (а.с.17). Із копії спадкової справи (а.с.42-114), наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Перекопською О.О. видно, що 08.12.2020 [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] на користь позивача. [PERSON] з 18.03.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано 05.05.2003. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті була заведена спадкова справа, однак заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт спадкодавцем не складено, а заявниця не є спадкоємицею за законом. 08 квітня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] отримав в спадщину після смерті матері 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] (а.с.22,104). Вказана частка квартири зареєстрована за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності (а.с.23). Також позивач в заяві від 08.04.2021 просив нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на частку квартири, яка належала їй на підставі ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2004. У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину померлої матері на 1/3 частку вказаної квартири, яка належала спадкодавці на підставі ухвали суду, нотаріусом було відмовлено. В постанові від 08.04.2021 нотаріусом зазначено, що документів, що підтверджують виконання грошового зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] за ухвалою суду, немає. Текст мирової угоди фактично містить в собі умови договору купівлі-продажу, в якому не виконано обов`язок покупця з оплати товару. Ухвала суду та мирова угода не можуть безспірно підтверджувати настання права власності (а.с.28,113). Із копій розписок від 11.06.2004, 15.06.2004, 19.08.2004 видно, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в якості грошової компенсації вартості його частини квартири за ухвалою суду, в загальному розмірі 10600 грн (а.с.29). Допитаний в якості свідка третя особа [PERSON] суду показав, що його мати [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , в 2003 році вони розійшлись. При розлученні останній отримав автомобіль та відмовився від своєї частки в квартирі. Мати виплачувала за ухвалою суду компенсацію [PERSON] . Потім він прийшов, сказав, що захворів та йому потрібні кошти. Мати виплатила йому всі кошти, про що є розписка. Допитана як свідок третя особа [PERSON] суду показала, що [PERSON] приїхав до них приблизно в 1991-1992 році, зійшовся з її матерію, потім вони одружились. Він брав участь у приватизації спірної квартири. Після розірвання їх шлюбу, за рішенням суду мати стала виплачувати йому кошти в рахунок вартості його частки в квартирі. Потім він повідомив, що захворів і в серпні 2004 року мати віддала йому всі гроші. Він в присутності свідків писав розписку, яку надано суду. Більше вони [PERSON] не бачили, він помер. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із підстав набуття права власності та права на спадкування. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами\~ст. 317 ЦК України\~зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~від 01.07.2004, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Нормами ч. 3\~ст. 3 зазначеного Закону\~визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Встановлено судом, що право приватної власності [PERSON] на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 04 червня 2004 року на підставі ухвали місцевого Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2004. Також встановлено виконання [PERSON] в 2004 році умов зазначеної ухвали щодо виплати [PERSON] грошової компенсації його 1/3 частки вказаної квартири, що підтверджено розписами останнього та поясненнями допитаних свідків. Право власності нерозривно пов`язане з особою власника і у разі смерті такої особи, право власності припиняється (п.11 ч. 1 ст.346 ЦК України). Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач є сином [PERSON] та прийняв спадщину після смерті матері, фактично вступивши у володіння спадковим майном та звернувшись у встановлений строк до нотаріуса. Інші діти спадкодавці відмовились від спадщини на користь позивача. Згідно\~приписів ст.\~1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України\~встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено, що позивач виконав встановлений обов`язок та звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, яка належала матері на підставі ухвали суду. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Встановлено, що державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на частку квартири, набутою нею за ухвалою суду, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано, як і доказів вчинення позивачем будь-якої дії, що свідчить про відмову від прийняття спадщини. Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, зважаючи на відмову [PERSON] і [PERSON] від прийняття спадщини спадкоємиці [PERSON] , відсутності інших спадкоємців, що виключає порушення прав чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту. Отже, заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач просить судові витрати у справі віднести на нього, а тому останні не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved