Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

05.12.2024 заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] у м.Донецьк, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України, помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Факт смерті чоловіка підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про смерть виданими органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території. Зареєструвати смерть чоловіка у органах ДРАЦС відповідно до діючого законодавства України вона не має можливості, оскільки на даний час на території України введено воєнний стан через військову агресію з боку рф, м.Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, лікарське свідоцтво про смерть чоловіка, яке б відповідало встановленій формі відсутнє. Разом з тим, встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України, одержання державної допомоги на поховання. Просить встановити\~факт смерті\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] \~у м.Донецьк. Ухвалою суду від 05.12.2024 відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання. Заявниця [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.293, 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, розглядаються судом в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За загальним правилом в порядку окремого (непозовного) провадження судом можуть бути встановлені факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ст.317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Зокрема, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч.1). Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні з 05.30год 24.02.2022р. введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу. Відповідно до ст.1,1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.5 вказаного Закону). Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Так, порядок державної реєстрації смерті визначається ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. №2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5. Відповідно до\~п.1\~гл.5\~розділу\~ІІІ вказаних Правил\~підставою для\~державної реєстрації\~смерті є: \~а)\~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~лікарське свідоцтво\~про смерть); \~б)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545,\~зареєстрованим у\~Міністерстві юстиції\~України 25.10.2006\~за №\~1150/13024\~(далі\~-\~фельдшерська довідка\~про смерть); \~в)\~лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; \~г)\~рішення суду\~про оголошення\~особи померлою; \~ґ)\~рішення суду\~про встановлення\~факту смерті\~особи в\~певний час; \~д)\~повідомлення державного\~архіву або\~органів Служби\~безпеки України\~у разі\~реєстрації смерті\~осіб,\~репресованих за\~рішенням несудових\~та судових\~органів; \~е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Суд встановив, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Верхня Старицям Гаінського району Пермської області, громадянка України, є Дружиною [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Новоукраїнка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, що підтверджується, копією паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 24.03.1999; копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 08.07.1972; копією пенсійного посвідчення [PERSON] № [NUMBER] від 24.12.2008. Згідно з лікарського свідоцтва про смерть №5404 від 16.07.2022, яке видано так званим «Республіканським бюро-судово-медичної експертизи ДНР» [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м.Донецьк, причина смерті Дифузний кардіосклероз. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2022, яке видане так званим «Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки, актовий запис №1998», [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м.Донецьк. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м.Донецьк, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Цей факт підтверджується наданими заявницею документами, зокрема, копією лікарського свідоцтва про смерть № 5404 від 16.07.2021 та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2022, які видані органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території України, які суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Підстав сумніватись в достовірності факту смерті чоловіка заявниці на даний час у суду немає. Доказів, які б спростовували факт смерті, суду не надано. Також суд враховує, що м.Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території України, де державні органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявниця не має можливості отримати документи про смерть чоловіка встановленого законами України зразка. Отже, підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявниця не має можливості. Однак факт,\~про встановлення\~якого вона\~просить,\~має для\~неї юридичне\~значення,\~оскільки це\~необхідно для\~отримання свідоцтва\~про смерть\~встановленого законодавством\~України зразка\~та отримання державної допомоги на поховання. На підставі вищевикладеного, заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved