Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Козадаєва Н.Ю. , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області до виконавчого комітету Нікопольської міської ради з позовом про визнання його наймачем та зміну особистого рахунку. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що від дня свого народження, [INFO] , по вересень 2015 року [PERSON] , мешкав в квартирі [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, окрім нього, проживала також його мати [PERSON] та брати [PERSON] і [PERSON] . Наймачем квартири [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , була [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15 жовтня 2015 року № 742 позивачу надано статус „дитина, позбавлена батьківського піклування". Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15 жовтня 2015 року № 738 позивачу надано статус „дитина-сирота", оскільки інформація про його батька в свідоцтві про народження зазначена, відповідно до т.135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 11 листопада 2015 року № 820 його опікуном було призначено [PERSON] та визначено фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 23 грудня 2015 року № 954 за ним до 18 років закріплено право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] та складено опис майна дитини-сироти від 01 березня 2017 року. При досягненні 18 років він не зміг вчасно переоформити право користування квартирою [ADDRESS] за собою, у зв`язку зі збройною агресією з боку російської федерації. В серпні 2023 року [PERSON] звернувся до ОСББ «Жуковського 112» (в обслуговуванні якого знаходиться будинок [ADDRESS] ), а ОСББ «Жуковського 112», в свою чергу, звернулось до виконавчого комітету Нікопольської міської ради щодо надання дозволу на зміну особового рахунку квартири [ADDRESS] на його ім`я. Проте, виконавчий комітет Нікопольської міської ради листом від 11 серпня 2023 року, вих.№ 2568/23, відмовив у зміні особового рахунку, оскільки у вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , а позивач не зареєстрований в ній та рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, представник позивача змушена звернутись до суду та зазначає, що її довіритель не може реалізувати своє право найму квартири [ADDRESS] , а тому просить суд визнати [PERSON] єдиним наймачем квартири [ADDRESS] та зобов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати дозвіл на зміну особового рахунку квартири [ADDRESS] , на [PERSON] . В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув, при цьому, його представник надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.43). Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, при цьому, на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.38-39). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п.1 ст.6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п.52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п.40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб,якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство. Як встановлено судом, наймачем квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] (а.с.25) була мати позивача [PERSON] (а.с.7). У вищевказаній квартирі проживали позивач, його мати [PERSON] та брати [PERSON] і [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15 жовтня 2015 року № 742 позивачу надано статус „дитина, позбавлена батьківського піклування". Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15 жовтня 2015 року № 738 позивачу надано статус „дитина-сирота" (а.с.10), оскільки інформація про його батька в свідоцтві про народження зазначена відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 11 листопада 2015 року № 820 опікуном позивача по справі було призначено [PERSON] та визначено фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 23 грудня 2015 року № 954 за позивачем до 18 років закріплено право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] та складено опис майна дитини-сироти від 01 березня 2017 року (ас.12). В серпні 2023 року [PERSON] звернувся до ОСББ «Жуковського 112» (в обслуговуванні якого знаходиться будинок [ADDRESS] ), а ОСББ «Жуковського 112», в свою чергу, звернулось до виконавчого комітету Нікопольської міської ради щодо надання дозволу на зміну особового рахунку квартири [ADDRESS] на ім`я позивача по справі. Проте, виконавчий комітет Нікопольської міської ради листом від 11 серпня 2023 року, вих.№ 2568/23, відмовив у зміні особового рахунку оскільки у вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , а позивач не зареєстрований та рекомендовано звернутись до суду (а.с.13). Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, ордер дійсний протягом 30 днів. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Як вбачається з матеріалів справи, довідок та актів, позивач разом зі своїми членами родини протягом тривалого часу проживав у квартирі [ADDRESS] . При цьому, судом приймається до уваги той факт, що з часу смерті [PERSON] , яка була наймачем, та по даний час, жодним власником або балансоутримувачем не пред`являлось до позивача претензій щодо незаконності зайняття ним спірної квартири, а тому, у відповідності до статті 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі, за згодою наймача та інших членів сім`ї наймача, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, замість попереднього наймача. Згідно зі ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також той факт, що в позасудовому порядку позивач позбавлений вчинити відповідні дії, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позивач може бути визнаний в судовому порядку наймачем квартири. Враховуючи викладене та

Outcome: approved