Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

В серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 43\~399,84 грн. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно договору № б/н від 07.08.2015 відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 17.07.2023 заборгованість за кредитним договором склала 43\~399,84 грн, з якої 34\~888,14 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8511,70 грн. - заборгованість по відсотках. Ухвалою від 03.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 30.10.2023 відповідачем подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого він в позові просить відмовити, зазначає, що анкета-заявка банку заповнена на російській мові на ім`я « [PERSON] », тоді як його ім`я згідно паспорту « [PERSON] », документ заповнений не його рукою та має підробку його підпису, також зазначає, що підписи на копіях його паспорту також не його, а питання хто і навіщо це зробив це питання до правоохоронних органів. 15.11.2023 позивачем подано пояснення на заперечення, відповідно до яких позивач наполягає на задоволенні позову, зазначає, що відповідачем частково сплачувалися щомісячні платежі, питання підпису не є предметом цього спору, договір є чинним, відповідач з позовом про визнання кредитного договору недійсним не звертався. Особа відповідача, як особи яка підписувала договір, підтверджується тим, що надані сторонами копії паспорта (серія, номер) співпадають, також в договорі зазначений ІПН відповідача. 04.01.2024 відповідачем подано письмове пояснення, відповідно до якого відповідач зазначає, що банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплату, розмір, та порядок нарахування процентів, сплачені кошти неправомірно зараховувались банком спочатку на сплату процентів, а потім на погашення тіла кредиту. Позовна заява не містить відомостей про період заборгованості, та суми отриманих та сплачених коштів. Умови та тарифи він не підписував, вони не є частиною договору, як і паспорт кредитування. Зазначені документи не відповідають вимогам чинного законодавства, не є частиною договору, тому в стягненні процентів просить відмовити. 29.01.2024 позивачем подано заперечення, відповідно до яких, позивач на полягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що заява, умови та правила, тарифи складають договір про надання банківських послуг, що відповідає чинному законодавству, між сторонами узгоджено та підписано всі істотні умови, також відповідачем підписано паспорт кредитування, де зазначено розмір процентів, позивачем надано належні та допустимі докази щодо наявності заборгованості з кредитного договору, а саме витяг руху коштів з карткового рахунку відповідача, також надано розрахунок заборгованості, зазначено щодо черговості погашення заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд в разі неявки відповідача в судове засідання, розглянути справу за відсутності представника банку, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини нявки не повідомив, про час на місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2015\~ відповідач\~звернувся до АТ КБ\~"ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У анкеті-заяві\~\~відповідача не зазначені: вид кредитної картки, бажаний ліміт, розмір процентів, умови, порядок і підстави зміни процентної ставки, розміри пені, штрафів. З вищевказаної анкети-заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що анкета заявка від 07.08.2015 підписана не ним, так як в анкеті-заяві від 07.08.2015 його прізвище написано з помилкою на російській мові « [PERSON] » замість « [PERSON] », так як його особа повністю підтверджується іншими зазначеними даними, датою народження [INFO] , серією та номером паспорту [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , що повністю відповідає копіям паспорту відповідача, наданим як позивачем та відповідачем, та довідці про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного коду від 13.01.2000. Посилання відповідача на те, що в анкеті-заяві від 07.08.2015 та копіях його паспорту підроблений його підпис, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за зобов`язанням, так як відповідач на надав жодних належних та допустимих доказів щодо підробки його підпису, в органи поліції з відповідною заявою з цього приводу не звертався, з позовом про визнання кредитного договору недійсним на цій підставі також не звертався, жодних доказів таких обставин суду не надав, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи .\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо підробки його підпису, не заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи, та можливого отримання кредитних коштів іншою особою. Замість виконання обов`язку доказування, відповідач намагається уникнути відповідальності за зобов`язанням, поданням письмових пояснень та клопотань, не передбачених ЦПК України, де просить вчинити не передбачені чинними ЦПК України та КПК України дії, а саме направити матеріали нерозглянутою цивільної справи до відділу поліцію та зобов`язати відділ поліції внести якійсь «вказаний злочин» до ЄРДР. Користування відповідачем кредитними коштами та відповідно отримання кредитних коштів в розмірі тіла кредиту підтверджується належним та допустимим доказом, а саме витягом руху коштів за картковим рахунком відповідача [PERSON] за період 16.02.2015 20.07.2023, відповідно до якого всього витрат 859\~823,96 грн, всього надходжень 816\~424,12 грн., баланс на кінець періоду (-43\~399,84) грн. Отже, зобов`язання передбачені кредитним договором відповідач не виконав. Станом на 17.07.2023 заборгованість за кредитним договором відповідно до розрахунку позивача склала 43\~399,84 грн, з якої 34\~888,14 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8511,70 грн. - заборгованість по відсотках. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~частинпершої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк») Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві\~\~відповідача не зазначені: вид кредитної картки, бажаний ліміт, розмір процентів, умови, порядок і підстави зміни процентної ставки. Банк, пред`являючи вимоги про\~погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема,\~заборгованість з\~процентів за\~користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua,\~як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей\~витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема,\~й щодо\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (07.08.2015 ) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.08.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентів, збільшення розміру сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтовуючи позов, позивач послався й на Тарифи банку, однак наданий банком витяг про обслуговування кредитування кредитних карт «Універсальна» також не підписаний відповідачем. Крім того, позивач посилається на підписання відповідачем 21.10.2020 паспорту споживчого кредиту, де зазначені проценти, проте позивачем до позову надано лише документ без назви де зазначені умови кредитування, який не містить підпису відповідача на кожному аркуші, а містить лише підпис [PERSON] на окремому пустому аркуші, тому зазначений невідомий документ не можне розцінюватися судом як належний та допустимий доказ погодження та підписання відповідачем умов кредитування, розміру процентів. При цьому згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані\~ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку\~з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від\~22 листопада 1996 року № 543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому виглядісплату процентів, збільшених процентів за користування кредитними коштами. За змістом\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, визначені законом на підставі положення ст.625 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що належними доказами у справі обґрунтовується лише фактичне використання відповідачем кредитних коштів. З розрахунку, наданому позивачем станом на 17.07.2023 та витягу руху коштів з карткового рахунку відповідача вбачається, що кошти фактично отримані відповідачем складають тіло кредиту в сумі 34\~888,14 грн, яке і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial