Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 09.08.2024 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 44743,75 грн за кредитними договорами. ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" обґрунтовує свій позов тим, що 15 вересня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладений кредитний договір №100669716 в електронній формі. Згідно з умовами цього договору, первісний кредитор надав відповідачу кошти в сумі 5000 гривень на 105 днів, починаючи з 15 вересня 2023 року. Договір передбачає пільговий період тривалістю 15 днів зі ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день, а також поточний період тривалістю 90 днів зі ставкою 3% за аналогічний розрахунок. 29 січня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №29012024, внаслідок чого до позивача перейшло право на грошову вимогу за кредитним договором №100669716, сума боргу становить 18493,75 гривень. Також 3 березня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" і [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №03001-03/2024, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов Договору. 20 червня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" і ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"" було укладено договір факторингу №20062024, в результаті якого до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"" перейшло право на грошову вимогу за зазначеним кредитним договором. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №100669716 від 15 вересня 2023 року в розмірі 18493,75 гривні, за кредитним договором №03001-03/2024 від 3 березня 2024 року в розмірі 26250 гривень, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювалися виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки з матеріалами справи. Поштове відправлення повернулося з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2024 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 02.12.2021 встановлено, що ТОВ "Аванс Кредит" зареєстроване як фінансова установа. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.07.2023 ТОВ "Аванс Кредит" зареєстроване як юридична особа 21.07.2023, вид економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування. Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024 від 12.01.2010 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зареєстроване як фінансова установа. Судом встановлено, що 15.09.2023 між ТОВ "Мілоан" і [PERSON] укладено кредитний договір №100669716, відповідно до пункту 1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору. Пунктами 1.2-1.4 кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 5000 гривень. Кредит надається строком на 105 днів з 15.09.2023. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, комісія за надання кредиту становить 500 гривень і нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту. У п. 1.5.2 договору зазначено, що проценти за користування кредитом під час пільгового періоду становлять 937,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування під час пільгового періоду. Згідно з п. 1.5.3, проценти за користування кредитом у поточному періоді складають 13500 гривень, нараховуються за стандартною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором є фіксованим. Як свідчить графік платежів, що міститься в додатку № 1 до кредитного договору №100669716 від 15.09.2023, загальні суми до сплати складають: 5000 гривень - тіло кредиту, 500 гривень - комісія за надання кредиту, 14437,50 гривень - проценти, усього - 19937,50 гривень. Заява на отримання кредиту №100669716 містить надані позичальником згоди, а також процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення щодо неї й погоджені умови кредитування. Крім того, суд з`ясував, що 29 січня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимог за кредитним договором №100669716, укладеним між ТОВ "Мілоан" і відповідачем. Згідно з копією реєстру боржників №2 до договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №100669716. Загальна сума заборгованості становить 18493,75 гривень, з яких: 5000 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12993,75 гривень - заборгованість по відсотках, 500 гривень - заборгованість по комісії. Крім того, судом встановлено, що 03.03.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №03001-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Метою отримання кредиту є власні потреба клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Згідно з п.1.4.1 кредитного договору передбачено, що процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування. Між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 20.06.2024 укладено договір факторингу №20062024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №03001-03/2024 від 03.03.2024, що укладений між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та відповідачем Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від №20062024 від 20.06.2024 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 26250 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19250 грн - сума заборгованості за відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що кредитний договір №1000669716 від 15.09.2023 укладено між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] в електронній формі на підставі оформлення та подання ТОВ "Мілоан" відповідної анкети-заяви на кредит №1000669716 від 15.09.2023, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Суд зазначає, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Суд зазначає, що стороною позивача надано належним чином завірені копії документів, які складаються зі слів "з оригіналом згідно" та з особистого підпису особи, яка засвідчує копію із проставленням дати засвідчення копії, водночас відповідачем не наведено належних обґрунтувань щодо невідповідності копій наявних в матеріалах справи документах. Доказів того, що платіжна картка, на яку ТОВ "Мілоан" було здійснено перерахування коштів, належить не відповідачу, останнім суду не надано. Так само і не надано доказів, що кошти на цю картку позивачем не були перераховані. При цьому, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не сплатив у вказані в договорах строки кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "ФК «ЄАПБ" за договором №100669716 від 15.09.2023 у розмірі 18493,75 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12993,75 грн - заборгованість за відсотками та 500 грн - заборгованість за комісією; за договором № 03001-03/2024 від 03.03.2024 року в сумі 26250 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 19250 грн - заборгованість за відсотками. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не надав відзиву на позов, не подав будь-яких клопотань, не заперечував фактів укладання кредитних договорів, отримання та користування кредитними коштами, не спростовував розрахунок та розмір заборгованості, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] неналежним чином виконує зобов`язання за кредитними договорами, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а фактор має право вимоги за такими договорами, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати повернення всієї суми боргу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати щодо сплати судового збору в сумі 3028 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 514, 526, 530, 549-551, 599, 624, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved