Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У вересні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2525911223, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 5 500,00 грн. Строк користування - 15 днів, а саме з 26.12.2023 до 10.01.2024, річні проценти 1091,35%. У позовній заяві ТОВ «Іннова Фінанс» посилається на те, що виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 09.09.2024 року становить 47 270,30 грн. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2525911223 від 26.12.2023 в розмірі 47 270,30 грн., яка складається з 5 500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 41770,30 грн. заборгованості за відсотками, а також стягнути 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позову просив суд про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу не подавав, відзив (письмові заперечення) на позов до суду не надходив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2525911223, за умовами якого ТОВ «Іннова Фінанс» зобов`язалося надати кредит у розмірі 5 500,00 грн., строк користування кредитними коштами - 15 днів, а саме з 26.12.2023 до 10.01.2024, річні проценти - 1091,35%. (а.с.14-21). Так, згідно п. 1.1. договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 15 днів. Відповідно до пунктів 1.3.1 та 1.3.2 дата надання позики 26-12-2023, дата повернення кредиту 10.01.2024. Згідно п. 1.1.5 процентна ставка становить 2,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього Договору. Пунктом 1.4 вищезазначеного договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. Положеннями пункту 1.5 договору передбачено, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений в п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день (з урахуванням програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка з розрахунку 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Крім того, відповідно п. 1.5.1. договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Даний пункт не застосовується у період дії введеного карантину на території України. У конкретному випадку укладення договору відбулося шляхом обміну електронними повідомленнями. Позичальник [PERSON] на підставі статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" підписала Договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду з SMS повідомлення, отриманого на телефон позичальника або на електронну пошту позичальника. Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Посилаючись на те, що ТОВ «Іннова Фінанс» зарахувало кредитні кошти 26.12.2023 о 16:38 год. на суму 5 500,00 грн. на ім`я [PERSON] на карту (маска картки [NUMBER] ), а відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно з наданим позивачем розрахунком кредитна заборгованість відповідача станом на 26.12.2023. складає 47 270,30 грн, з яких: 5 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 41 770,30 грн. - заборгованість за відсотками. Констатуючи даним судовим рішенням факт укладення кредитного договору, що доводиться доказами у справі, суд не може констатувати факт зарахування коштів [PERSON] , правильність нарахування відсотків, встановити факт наявності чи відсутності плат від [PERSON] на погашення заборгованості, та відповідно, встановити факт наявності чи відсутності заборгованості за договором. Так, на підтвердження позовних вимог позивач ТОВ «Іннова Фінанс» надав платіжне доручення про зарахування кредитних коштів 26.12.2023 о 16.38 год. на суму 5 500,00 грн. на ім`я [PERSON] на карту, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в платіжній системі Platon - 1343842946 (а.с.33). Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач володів або користувався банківською карткою [NUMBER] , даний номер не є повним. Позивач також не просив суд витребувати ухвалою суду в емітента карти [NUMBER] інформацію про факт зарахування коштів, дату зарахування коштів та їх суму. До позовної заяви позивач не долучив розрахунок заборгованості, про суму боргу зазначає у тексті позовної заяви. Встановити період нарахування відсотків не виявляється за можливе. Інформація зазначена в позовній заяві, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких складено розрахунок, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц. З матеріалів справи встановлено, що ні виписки з особового рахунку клієнта [PERSON] , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій, ні розрахунку заборгованості за вказаний період (з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів. За матеріалами справи суд позбавлений можливості перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені належними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed