Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

19 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява\~обґрунтований тим,\~що 27.07.2022\~о 20\~год.\~35\~хв.\~у місті\~Одесі по\~вулиці Фонтанська\~дорога,\~15\~відбулася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортного\~засобу Hyundai\~Sonata,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~та транспортного\~засобу Kia\~Rio,\~номер [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] .\~Внаслідок зазначеної\~ДТП транспортний\~засіб Hyundai\~Sonata,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~який належить\~ [PERSON] ,\~згідно свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~ [NUMBER] \~отримав механічні\~пошкодження.\~Згідно довіреності\~від 07.02.2022\~ [PERSON] уповноважив\~ [PERSON] бути\~уповноваженим представником\~та здійснювати\~будь-які\~дії необхідні\~для виконання\~повноважень,\~наданих цією\~довіреністю.\~Згідно постанови\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси від\~25.08.2022\~у справі\~номер 522/10385/22\~винним у\~вчиненні дорожньо-транспортної\~пригоди визнано\~водія транспортного\~засобу Kia\~Rio,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~-\~ [PERSON] .\~Відповідно до\~висновку експерта\~№ 80-22сті\~вартість відновлювального\~ремонту складає\~70\~925,92\~гривень,\~вартість відновлювального\~ремонту з\~урахуванням зносу\~становить 48\~051,17\~гривень.01.04.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 48051,17 гривень, однак виплачене страхове відшкодування не покриває фактичного розміру шкоду на відновлення пошкодженого транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] . Вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню сума 22874,75 гривень. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В. Ухвалою суду від 26.08.2024 відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 25.09.2024. 02.10.2024 від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», поліс № 207808008. Станом на момент ДТП власником автомобіля Hyundai Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] , був [PERSON] , автомобіль перебував під керуванням [PERSON] . [PERSON] звернувся до експортної установи через 45 днів після події ДТП без повідомлення представника страхової компанії та [PERSON] , що викликає сумнів у висновку експерта. Згідно відкритих даних автомобіль був завезений з США, придбаний у травні 2019 року в стані після ДТП, тому вважає, що невірно було визначено розмір заподіяної шкоди. Довіреність на ім`я [PERSON] посвідчення лише у лютому 2024 року - через рік після переоформлення цього транспортного засобу. Право власності на автомобіль [PERSON] припинилось, відшкодування від страхової компанії [PERSON] отримав, відтак [PERSON] є неналежним позивачем у цій справі. Окрім того, позивачем не надано доказів понесення фактичних витрат на ремонт автомобіля. 21.10.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить позов задовольнити. Зазначає, що присутність заінтересованих осіб під час проведення оцінки майна не є імперативною вимогою та відсутність на огляді автомобіля винуватця ДТП не спростовує висновків звіту. Відповідачем не ставиться вимога про оскраження оцінки звіти , а лише надається його власна оцінка, не надавши належних та допустимих доказів на спростування звіту позивача. Чинне законодавство та судова практика не передбачають надання суду доказів проведення відновлювального ремонту. Вважає, що звіт, наданий позивачем є достатнім, допустимим, належним і єдиним доказом, що підтверджують позовні вимоги. У судове засідання 12.11.2024 з`явилась представник позивача [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відповідач не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням відповіді на відзив на просив надати час для ознайомлення із відповіддю на відзив та подання заперечень. Клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 03.12.2024. 22.11.2024 до суду від відповідача надійшли пояснення, у яких він зазначає, що матеріальну шкоду внаслідок ДТП було заподіяно [PERSON] , а не позивачу. Також посилається на те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на сраховика, тому [PERSON] мав право на отримання страхового відшкодування від ПрАТ «Срахова компанія «Український страховий стандарт» у межах суми страхового відшкодування 160\~000 гривень, тому [PERSON] є неналежним відповідачем. У відповіді на відзив позивачем не спростовані обставини, що [PERSON] є неналежним позиваче. У судове засідання 03.12.2024 з`явились представник позивача [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та відповідач [PERSON] . Представник позивача позовну заяву підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі, усно заявила клопотання про уточненння позовних вимог та просила стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 22874,45 гривень. [PERSON] заперечував проти задоволення позову, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. У задоволенні усного клопотання представника позивача про уточнення позовних вимогу відмовлено, оскільки пропущено строк подання відповідної заяви та не надано доказів наявності поважних причин пропускувідповідного строку. Окрмі того, відповідне клопотання згідно вимог чинного процесуального законодавства має подаватись у письмовій формі, однак вказана вимога представником позивача не дотримана. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши докази, наявні у справі, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, вислухавши доводи учасників справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захи-щаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному пра-во на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Згідно п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України (надалі\~ ЦК\~України)\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~єзавдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1-2 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.\~1\~ст.\~396\~ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до\~пункту 2.2\~Правил дорожнього\~руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою. Отже, право на відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має власник цього транспортного засобу або особа, яка правомірно керувала відповідним транспортним засобом. Судом встановлено, що 18.02.2022 за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль Hyundai Sonata, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 24.07.2022 о 20 год. 35 хв. у м. Одеса, Фонтанська дорога, 15, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з останнім автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 02.02.2024\~ [PERSON] видав\~довіреність [PERSON] \~та [PERSON] \~з правом\~розпоряджатися,\~експлуатувати з\~правом тимчасового\~виїзду за\~кордон автомобілем\~марки Hyundai\~Sonata,\~2013\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~ідентифікаційний номер\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~належного [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] ,\~виданого ТСЦ\~3246\~16.02.2023\~року.\~Довіреністьзареєстрована в реєстрі за № 6-195, посвідчена державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М., видана строком на три роки та дійсна до другого лютого дві тисячі двадцять сьомого року з правом передорученн6я повноважень іншим особам. Докази відчуження транспортного засобу [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Отже, станом на 24.07.2022 - момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце за участі автомобілів Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , власником автомобіля був [PERSON] , а керував автомобілем - [PERSON] . Позивач не надав суду доказів того, що він був власником пошкодженого автомобіля або керував автомобілем на законних підставах під час його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24.07.2022 року. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що [PERSON] має право на отримання відшкодування заподіяної майну шкоду на підставі довіреності, виданої 02.02.2024 [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження автомобілем Hyundai Sonata, 2013 року випуску. Однак, такі твердження представника позивача є хибними. Відповідно до\~ч.\~1-2\~ст.\~237\~ЦК України\~представництвом є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(представник)\~зобов`язана\~або має\~право вчинити\~правочин від\~імені другої\~сторони,\~яку вона\~представляє.Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Згідно ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року в справі № 923/876/16). Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє. За таких обставин, довіреність, видана Бурдегою Р.В. 02.02.2024, зареєстрована в реєстрі за № 6-195, посвідчена державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М., надає повноваження Колеснику А.І. починаючи з 02.02.2024 бути його представником та діяти від його (Бурдеги Р.В.) імені у межах повноважень, зазначених у довіреності. Однак, [PERSON] не має права на підставі зазначеної довіреності діяти від власного імені та вимагати сплати на свою користь майнової шкоди, заподіяної пошкодженням 24.07.2022 автомобіля марки Hyundai Sonata, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто захисту підлягає лише порушене право. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі № 607/14378/21. Враховуючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.07.2022 за участі автомобілів Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [PERSON] не була заподіяна майнова шкода, він не був ні власником пошкодженого автомобіля, ні керував ним на законній підставі, [PERSON] пред`явив позов від власного імені та у власних інтересах, під час розгляду справи суд переконався, що позов пред`явлений неналежним позивачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed