Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

04.07.2023 р. до суду надійшов вказаний позов, з врахуванням нової редакції від 07.11.2023 р., позивач просить суд встановити факт батьківства громадянина України [PERSON] , 1952 р.н., який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] , та внести до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зміни, вказавши батьком дитини [PERSON] , 1952 р.н. В обґрунтування вимог заяви, позивач зазначила, що [PERSON] , [INFO] є її батьком. За повідомленням матері, вони познайомились у 1999 р. і з того часу до 2023 р, підтримували відносини, від цих стосунків народилась позивач по справі. Її народження було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та видано свідоцтво про народження. Як заначила позивач по справі в зв`язку з тим, що її матір перебувала на той момент в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком [PERSON] , то відомості про батька внесено у відповідності до ст. 133 СК України. За час життя [PERSON] батьки не встигли подати заву про визнання його батьком, все своє життя вона знала, [PERSON] , як свого батька, він приймав участь у її вихованні та утримуванні. На підтвердження факту батьківства позивач просила призначити судово-медичну експертизу. Ухвалою суду від 06.07.2023 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 10.07.2023 р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що вимоги ухвали суду позивачем виконано. Ухвалою суду від 11.07.2023 у справі відкрито провадження. 28.11.2023 р. відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов, в якому остання проти вимог заперечувала з тих підстав, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства (а.с. 101-107, том №1). 01.12.2023 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов, в якому остання проти вимог заперечувала з тих підстав, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства. (а.с. 127-133, том №1). Інші відповідачі до суду відзиву не подавали, письмових пояснень від третьої особи до суду не надходило. Представник позивача подав клопотання про призначення посмертної судово-генетичної експертизи для з`ясування питань стосовно чи є [PERSON] батьком [PERSON] (а.с.187-188, том №1). Ухвалою суду від 05.03.2024 призначено у справіпосмертну судово-генетичну експертизу. Провадження у справі на час експертизи було зупинено (а.с. 201, том №1). Постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2024 р. ухвалу суду від 05.03.2024 р. залишив без змін (а.с. 38-43, том №2). 30.09.2024 р. з експертної установи повернулася справа з висновком експерта (а.с.55-59, том №2). Ухвалою суду від 01.10.2024 р. провадження у справі поновлено та призначено до підготовчого провадженя (а.с. 60). Ухвалою суду від 17.10.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 71, том 2). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позові та з врахування висновку експерта та показів свідків. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з підстав викладених в відзиві на позов, та заначила, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства. Зазначивши при цьому, що дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у справі 336/1357/16-ц, також представник зазначила, що позивачем не надано достатніх доказів стверджувати, що [PERSON] , яка є матір`ю позивача, та покійний [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спіцльне господарство, мали спільний бюджет тощо. Інші учасники процесу до суду не з`явились, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило. Представник третьої особи просить справу розглядати у його відсутність, звернувшись до суду з заявою, в якій виклав свою позицію стосовно позову (а.с.32, том №1). Розглянувши справу, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Встановлено, що позивач по справі [PERSON] , народилась [INFO] , батьком заначено [PERSON] , мати [PERSON] , які пеербували на час народження доньки в шлюбі (а.с. 6, том №1). Тобто, реєстрація народження дитини - [PERSON] проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Позивач наводить аргументи про те, що її матір підтримувала стосунки з 1999 р. з [PERSON] , від яких вона народилась, проте, батьком записаний [PERSON] , у відповідності до ст. 133 СК України. [PERSON] піклувався про неї, виховував її та мав всі права і обов`язки, якими наділені батьки відносно своїх дітей. Судом встановлено, що з- 22.03.1975р. по 14.02.2012 р. [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.110-112 том №1). В судовому засіданні 05.11.2024 р., була допитана в якості свідка [PERSON] , яка надала суду покази проте, що познайомилася із [PERSON] у 1999 році і з того часу до 29.05.2023 року підтримувала з ним стосунки. Від цих стосунків [INFO] народилася їх спільна донька, позивачка [PERSON] . [PERSON] забирав їх спільну дитину - доньку [PERSON] з пологового будинку, разом їздили відпочивати на море, разом їздили до батьків мами позивачки в м. Іллінці, Вінницької області, разом проживали, тощо. Де знаходиться [PERSON] з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі на час народження позивачки, та який записаний батьком позивачки, [PERSON] пояснила, що не знає про його місце знаходження приблизно з 2003 року - задовго до зачаття доньки [PERSON] , оскільки він тривалий час перебував у розшуку. В судовому засіданні 28.11.2024 р., була допитана в якості свідка [PERSON] , яка є тіткою позивачки та її хрещеною матір`ю. Остання суду пояснила, що [PERSON] знає з 2000 року, він є біологічним батьком позивачки. [PERSON] забирав доньку [PERSON] з пологового будинку, водив її до театрів, разом як сім`я їздили відпочивати на море, також їздили до батьків мами позивачки в м. Іллінці Вінницької області, разом проживали у той час коли вона ( [PERSON] ) гостювала у своїх батьків, була на похоронах [PERSON] та знає де він похований у Хмельницькій області, тощо. В судовому засіданні 28.11.2024р., був допитаний в якості свідка [PERSON] ,та надав покази, проте, що знав [PERSON] з дитинства, оскільки його батьки проживали по сусідству з батьками [PERSON] в селі. На прохання [PERSON] він декілька місяців проживав в його будинку та доглядав за його мамою. Пояснив, що, [PERSON] знайомив свою маму з своєю донькою - позивачкою [PERSON] , і що, мама [PERSON] визнавала її своєю онукою. Знає позивачку, як доньку [PERSON] , про що останній йому не раз казав та визнавав її донькою. Пояснював, що [PERSON] на службовому автомобілі, в якому був і він ( [PERSON] ) забирав донку [PERSON] зі школи, тощо. Також свідок суду пояснила, що вона та покійни [PERSON] є хрещеними батьками [PERSON] . В судовому засіданні 28.11.2024 р., був допитаний в якості свідка [PERSON] ,та надав покази, проте, що знав [PERSON] з 2000 року, являвся його зятем. У 2005 році [PERSON] перевіз до Києва свою маму, яка до цього проживала в селі в Хмельницької області. Про доньку - позивачку у справі, [PERSON] йому не повідомляв, ніхто про неї в сім`ї не знав. Крім того, зазначив, що [PERSON] постійно проживав разом з ними в приватному будинку в с.Софіївська Борщагівка, іншої сім`ї у нього не було. З метою встановлення кровного споріднення між померлим батьком та дочкою за клопотанням представника позивача судом було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно висновку експерта №103-134-2024, вірогідність підтверження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, біологічне татьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с. 56-59, том №2). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15 (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Позивач стверджує, що відомості про батька внесено у відповідності до ст. 133 СК України, вказана обставина учасника процесу не оспорювалась, проте просить встановити цей факт у відповідності до ст. 130 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється, чого судом не встановлено. За правовою позицією ВС, викладеною у постанові від 07.07.2021 року, справа №336/1357/16-ц, відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини малолітньої особи за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого батька, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом із тим, аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed