Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

06.09.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,28 га, яка розташована на території колишньої Гавиноської сільської ради Красноокнянського району Одеської області (нині Гавиноського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області) та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №063926 від 17.02.2004 року. [PERSON] залишив заповіт, яким вказану земельну ділянку заповів йому. Разом з тим, про смерть [PERSON] та наявність вказаного заповіту він не знав та дізнався лише влітку 2024 року і коли звернувся до приватного нотаріуса Пантілєєвої І.П., йому було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тому він просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. 11.09.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 28.10.2024 року відкладено підготовче судове засідання та продовжено строк підготовчого провадження до 11.12.2024 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.29/. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшли клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.27, 28, 48/. Тому підготовче судове засідання проведено у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] /а.с.7/. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,28 га, яка розташована на території колишньої Гавиноської сільської ради Красноокнянського району Одеської області (нині Гавиноського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області) та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №063926 від 17.02.2004 року /а.с.11/. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Твардієвич З.В. 19.11.2004 року, яким вказану земельну ділянку заповів [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Згідно з довідкою Чорнянського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 14.02.2024 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Малолітні, неповнолітні, непрацездатні та інші особи разом з покійним на день його смерті разом не проживали та не були зареєстровані /а.с.10/. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). 22.08.2024 року позивач звертався до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини /а.с.13/. Як вбачається з наданої Приватним нотаріусом Пантілєєвою І.П. копії спадкової справи №252/2024, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звертався лише позивач. Вказана заява надійшла 22.08.2024 року. Відомості про наявність інших спадкоємців в зазначеній спадковій справі відсутні /а.с.37-46/. Згідно із ст.1270 ЦК України,\~ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , закінчився 10 жовтня 2016 року. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Таким чином, зважаючи на те, що позивачу, який не є родичем [PERSON] , не було відомо ні про смерть [PERSON] , ні про наявність заповіту, яким [PERSON] заповів йому земельну ділянку, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18. Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову та беручи до уваги відсутність інших осіб, які б претендували на спадкове майно, суд вважає за можливе позов задовольнити та відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який він пропустив з поважних причин. Водночас, відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. У своєму позові [PERSON] не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Outcome: approved