Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , в розмірі 146438,08 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] .. Чоловік перебував на обліку в ГУПФУ в Миколаївській області та до 01.08.2023 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнений з військової служби та деяких інших осіб». За життя [PERSON] за його позовом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії [PERSON] на підставі довідки від 07.07.2021 №33/35-К-39, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», та виплатити [PERSON] перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. В результаті проведеного перерахунку різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.2029 по 30.06.2022 становить 146434,08 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та відкрита спадкова справа за №253/2023 в Третьої миколаївської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом було направлено на адресу ГУПФУ в Миколаївській області запит про наявність недоотриманої пенсії на ім`я спадкодавця [PERSON] та ГУПФУ була надана відповідь, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] відсутня. Після чого позивач звернулась до ГУПУ із заявою про виплату їй недоотриманої пенсії в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , але отримала відмову у листі від 22.08.2023. З такими діями позивач не погоджується, вважає їх протиправними, що порушують її право власності на отримання спадщини. Ухвалою від 23.11.2023 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. 31.01.2024 представник позивача подала до суду заяву про витребування доказів. Ухвалою від 31.01.2024 судом витребувані докази у Третьої миколаївської державної нотаріальної контори - спадкову справу після смерті [PERSON] 15.02.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву просив в задоволенні позову відмовити. Зазначивши, що [PERSON] перебував на обліку ГУПФУ та з 17.07.2020 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнений з військової служби та деяких інших осіб». Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №400/1234/22, яке набрало законної сили, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії [PERSON] згідно довідки від 07.07.2021 №33/35-К-39, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області». Виплату пенсію [PERSON] було припинено з 01.08.2023 у зв`язку зі його смертю [INFO] . Враховуючи, що рішення суду є актом індивідуальної дії, яке стосується прав та інтересів визначеної в рішенні суду особи, та підлягає виконанню в межах покладених судом зобов`язань, тому відсутні підстави для виплати пенсії позивачу, нарахованих рішенням суду померлому [PERSON] 15.02.2024 представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. 04.04.2024 до суду надійшла спадкова справа №253/2023 після смерті [PERSON] . Ухвалою від 11.04.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 27.11.2024 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 06.07.2023 Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №624 від 06.07.2023. Позивач у справі [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 03.03.1977 Палацом урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис №453. Сторонами у справі в заявах по суті визнано, що на момент смерті [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, з 17.07.2020 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнений з військової служби та деяких інших осіб». Виплату пенсії [PERSON] припинена з 01.08.2023, у зв`язку з його смертю. За життя [PERSON] , за його позовом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії [PERSON] на підставі довідки від 07.07.2021 №33/35-К-39, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» та виплатити [PERSON] перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум, рішення набрало законної сили 28.05.2022. В результаті проведеного перерахунку різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.2029 по 30.06.2022 становить 146434,08 грн., що підтверджується листом Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ім`я [PERSON] від 29.06.2022. Позивач 08.08.2023 звернулась до ГУПУ із заявою про виплату їй недоотриманої пенсії в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] ГУПФУ в Миколаївській області 22.08.2023 була надана позивачу відповідь, що сума заборгованості включена до реєстру судових рішень, виплата яких гарантується Державною, при цьому, рішення суду є актом індивідуальної дії, яке підлягає виконанню в межах покладених судом зобов`язань. У зв`язку з викладеним, підстав для отримання боргу, нарахованого померлому на виконання рішення суду, у його родичів немає. Державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної конторизаведено спадкову справу №253/2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно спадкової справи №253/2023 після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина [PERSON] . Інші спадкоємці померлого, його діти: [PERSON] та [PERSON] , 13.09.2023 подали держаному нотаріусу заяви, в яких відмовились від прийняття спадщини після смерті їхнього батька, інших спадкоємців судом не встановлено. Державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної конториу межах спадкової справи №253/2023 від 13.09.2023 було направлено на адресу ГУПФУ в Миколаївській області запит про наявність недоотриманої пенсії на ім`я спадкодавця [PERSON] ГУПФУ в Миколаївській області 15.09.2023 була надана відповідь Державному нотаріусу, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнений з військової служби та деяких інших осіб», що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військо службовців, осіб, які мають пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоотриманою у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються тим членам сім`ї, які належали до собі, що забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Батьки і дружина, а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право в одержанні цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо вони звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Отже, спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ. Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що "тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допоміг у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати". Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доводи представника відповідача про те, що рішення суду є актом індивідуальної дії, яке стосується прав та інтересів визначеної в рішенні суду особи, та підлягає виконанню в межах покладених судом зобов`язань, тому відсутні підстави для виплати пенсії позивачу, нарахованих рішенням суду померлому [PERSON] ,не заслуговують на увагу, оскільки невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Отже, у даній справі позивач є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , а тому позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим з Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області підлягає стягненню на користь [PERSON] недоотримана її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсія в розмірі 146438, 08 грн., що входить до складу спадщини. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, на користь [PERSON] підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1464,08

Outcome: approved