Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком. Позов мотивований тим, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] . Дитина проживає з відповідачем, донька [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в м. Золотоношу, залишивши відповідачу нотаріальну посвідчену довіреність, якою уповноважила його представляти інтереси дитини в усіх установах та організаціях. По тій причині, що її донька фактично залишила дитину, між позивачкою та донькою виник конфлікт, оскільки вона не схвалює такі дії своєї доньки. Позивачка зазначає, що вона дуже любить свого онука та бажає брати активну участь у його вихованні. При цьому звертає увагу, з 25 грудня 2019 року по 16 листопада 2022 року малолітній онук [PERSON] проживав разом з нею в [ADDRESS] . В цей період часу батьки проживали окремо, а дитиною повністю займалась вона. Надалі з 16 листопада 2022 року відповідач забрав дитину і з того часу останній проживає з відповідачем у м. Вінниці. Відповідач відмовляється повідомляти їй про їх місце проживання, не надає можливості спілкуватись з онуком та брати його до себе додому хоча б на декілька днів. Натомість вона бажає спілкуватись з онуком, брати активну участь у його вихованні, а тому її право порушене та підлягає захисту шляхом визначення способу участі у вихованні онука та спілкуванні з ним. За викладених обставин із урахуванням заяви позивачки про уточнення позовних вимог остання просить зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у спілкуванні з онуком та визначити такий спосіб її участі у вихованні онука та спілкуванні з ним, а саме: надати дозвіл позивачці забирати онука до себе додому за місцем свого проживання з 15.00 год п`ятниці до 18.00 год неділі у перший тиждень кожного місяця; надати дозвіл позивачці у кожен другий, третій та четвертий тиждень кожного місяця бачитись з онуком кожної середи з 14.00 год до 18.00 год та кожної суботи з 10.00 год по 14.00 год за проживанням дитини, з правом на прогулянки з дитиною у парках, кафе, на дитячих майданчиках в межах м. Вінниці; надати дозвіл позивачці на побачення з онуком з 9.00 год до 13.00 год в межах м. Вінниці в святкові дні - День народження дитини ( [INFO] ), Новий рік, Різдво, 8 Березня, День Конституції, День Незалежності, Великдень, Трійця; надати дозвіл позивачці брати до себе за місцем проживанням у День її народження ( [INFO] ); надати дозвіл позивачці брати дитину до себе додому на тимчасове проживання протягом перших 5 днів зимових канікул та 15 днів протягом літніх канікул (з 1 липня по 15 липня); надати дозвіл на побачення позивачки з дитиною на території навчального закладу в якому навчається дитина (не більше одної години на день на території навчального закладу); надати дозвіл на необмежене спілкування позивача з онуком особисто засобом телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкуванні між бабусею та онуком (а.с.1-5, 74-76). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, зобов`язано останнього надати письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог (а.с.21-22). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) за клопотанням відповідача суд допустив до участі у справі перекладача Олексієнко Л. В. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд продовжив відповідачу строк для надання відзиву та надання доказів. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак надав ряд доказів, які прийняті до розгляду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] письмових пояснень не надала, жодної позиції стосовно заявлених позовних вимог в інший процесуальний спосіб не висловила. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок від 19 липня 2024 року №01/00/011/149134 про визначення способів участі баби у вихованні та спілкуванні з дитиною: у присутності батька дитини щосереди місяця з 15.00 год до 18.00 год та щосуботи місяця з 10.00 год до 15.00 год. Сторони намагалися укласти мирову угоду під час підготовчого провадження, однак угода не укладена. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.143). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Зубань О. О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Ні відповідач [PERSON] , ні його представник в судові засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, визначеному чинним законодавством. Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримав висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19 липня 2024 року №01/00/011/149134. Третя особа в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в порядку визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомила. Допитаний в судовому засідання як свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, повідомив, що діти [PERSON] , доньки дружини, в тому числі і хлопчик [PERSON] , з кінця 2019 року по листопад 2022 року проживали з ними. Надалі [PERSON] забрала дітей, навіть не поставивши їх до відома. Після трагічної смерті одного із дітей (доньки відповідача), останній забрав хлопчика проживати до себе. З грудня 2022 року він проживає з батьком. У дитини гарні, теплі стосунки з бабусею. Влітку 2024 року відповідач дозволив дитині проживати у них, останній проживав десь два тижні, вони домовилися про його навчання в школі в селищі Вапнярка та вели мову про постійне проживання дитини з ними, однак надалі відповідач передумав. Вони мешкають у невеличкому будинку, мають дві кімнати, в одній із яких живуть двоє дітей [PERSON] , внуків дружини, ремонт в будинку вже завершили. Є ще побудований новий будинок, але в ньому відсутнє опалення. В період проживання дітей в селищі батько, відповідач по справі, рідко їх навідував. Вислухавши позивача та його представника, показання свідка, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом установлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] , третя особа в справі, є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2018 року (а.с.79). Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 2024 року(а.с.12). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, які є в загальному доступі, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2024 року в справі №127/34944/23, яке набрало законної сили, [PERSON] позбавили батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . З 28 грудня 2019 року по 16 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] , проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №662 від 24 лютого 2024 року (а.с.49), а також показаннями свідка. Будинок [ADDRESS] , житловою площею 24,6 кв.м, на праві власності в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про права на спадщину по закону серії НВ0691511 від 16 вересня 1997 року (а.с.89). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2024 року у справі №127/23418/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Із змісту постанови слідує, що 09 липня 2024 року [PERSON] вчинила відносно онука [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру (ображала нецензурною лайкою, шарпала за одяг), чим могла завдати шкоди здоров`ю потерпілого. Вказана постанова набрала законної сили та не оскаржувалася. В день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] був складений термінований заборонний припис серії АА№462020 від 09 липня 2024 року, яким останній заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , строком на 3 доби, починаючи з 15.55 год 09 липня 2024 року по 15.55 год 12 липня 2024 року (а.с.132-133). Як установлено судом між сторонами наявний спір щодо способу участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком. В підготовчому засіданні сторони обговорювали можливі прийнятні варіанти періодичних побачень і спілкування бабусі з онуком, в тому числі і щодо проживання дитини, його харчування, забезпечення позивачкою відповідної поведінки в цей час, можливість батьком контролювати виконання його умов, однак згоди щодо цього сторони не досягли. На виконання вимог ухвали суду від 09 травня 2024 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради наданий висновок від 19 липня 2024 року №01/00/011/149134 про визначення способів участі бабусі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: у присутності батька дитини щосереди місяця з 15.00 год до 18.00 год та щосуботи місяця з 10.00 год до 15.00 год (а.с.68-70). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Частиною другою статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює також сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. У справах зі спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20). При цьому Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що: «Для врахування балансу інтересів Верховний Суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями Європейського суду з прав людини дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом». Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), який вирішував питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У даній справі, спір стосується прав бабусі на спілкування зі своїм онуком та її участі в його вихованні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У ході судового розгляду безумовно встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із онуком. Сам лише факт звернення до суду свідчить про те, що вона бажає спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні. При цьому суд звертає увагу, що хлопчик тривалий час, а саме з 28 грудня 2019 року по 16 листопада 2022 року проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з грудня 2022 року дитина проживає разом з батьком. Влітку 2024 року хлопчик майже два тижні за згодою батька, відповідача по справі, також проживав з бабусею. Суд звертає увагу, що між сторонами у справі виникають певні непорозуміння, в тому числі і щодо харчування дитини, однак вони не є такими, щоб перешкоджали б контакту бабусі з онуком й негативно впливали на його психологічний та емоційний стан. Разом з тим, суд зважає, що [PERSON] була притягнену до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , [INFO] . Крім того в день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] був складений термінований заборонний припис серії АА№462020 від 09 липня 2024 року, яким останній заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , строком на 3 доби. Виконавчий комітет Вінницької міської ради з даного предмету спору надав висновок про доцільність встановлення порядку участі бабусі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: у присутності батька дитини щосереди місяця з 15.00 год до 18.00 год та щосуботи місяця з 10.00 год до 15.00 год. Судом не встановлено жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право бабусі на спілкування із дитиною у спосіб, визначений висновком Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 19 липня 2024 року №01/00/011/149134, та вважає, що такий спосіб буде відповідати інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку та не становитиме надмірний тягар для дитини, а тому, суд, з урахуванням встановлених обставин справи, дійшов висновку про встановлення такого способу участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком: у присутності батька дитини щосереди місяця з 15.00 год до 18.00 год та щосуботи місяця з 10.00 год до 15.00 год. При цьому сторони не обмежені у визначенні місць проведення зустрічей, проте питання їх визначення має бути заздалегідь погоджене між сторонами з урахуванням конкретних обставин, стану здоров`я цих осіб, погодних умов і особливо - бажань і інтересів дитини. На переконання суду визначений спосіб на даному етапі в повній мірі забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами бабусі. Суд також зазначає, що така участь бабусі у спілкуванні з онуком та її вихованні певною мірою залежить та має забезпечуватись і відповідачем у справі, яка є близькою людиною у житті дитини. Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони у справі не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. ЄСПЛ у справах «Гокканнен проти Фінляндії», «Мамчур проти України», «Крапівін проти Росії», зазначав, що тривалість часу, проведеного дитиною з бабою, може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial