Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~та стягнення\~аліментів,\~у якому\~просила розірвати\~шлюб між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~який зареєстровано\~11\~квітня 2015\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що 11 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 352, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від офіційного доходу відповідача щомісячно, з моменту звернення до суду з чим позовом та до досягнення [PERSON] повноліття. Позов обґрунтовує тим, що сімейні відносини між сторонами не склалися у зв`язку із різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов`язки, спільне господарство не ведуть, а тому просить розірвати шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач не приймає активної участі в утриманні спільної дитини, а оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, просить стягнути аліменти на утримання [PERSON] . 06 червня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13 вересня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області залишено позовну заяву без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків. 20 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивачки надійшла заява про усунення недоліків. 24 вересня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, у зв`язку з чим суд вважає правильним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що 11 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 352, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 03 лютого 2016 року складено відповідний актовий запис № 308 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилається на те, що син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами наразі не склалися сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. А тому, у цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved