Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Зміст позовних вимог 27 вересня 2023 року [PERSON] , через представника - адвоката Строєва Олексія Васильовича, звернулася до суду з позовною заявою до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (загальна площа - 257,2 кв.м, житлова площа - 117,5 кв.м), з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме: сараєм площею 39,9 кв.м, погребом площею 6,0 кв.м, погребом площею 6,0 кв.м, входом у погріб площею 2,7 кв.м, гаражем площею 17,0 кв.м, гаражем площею 18,6 кв.м, гаражем площею 38,4 кв.м, навісом площею 7,1 кв.м, альтанкою площею 8,5 кв.м, що залишилася після померлого [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 лютого 2002 року зроблено запис за №116. Ще за життя [PERSON] , [INFO] був укладений договір на право забудови. Згідно з даним договором житлове управління Виконкому Дарницької ради, в особі начальника Житлового управління надало для забудови [PERSON] та [PERSON] на підставі відводу Архітектурно-планового управління м. Києва, затвердженого рішенням Виконкому Київської міськради 1945 року №8, дільницю комунальної землі в м. Києві, яка складає 1448 кв. м, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка площею 1448 кв.м по [ADDRESS] , згідно з планом земельної дільниці в м. Києві була надана під індивідуальну забудову [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Виконкому Дарницької ради депутатів трудящих від 13.09.1944 за № 45-6 за проектом Управління в справах архітектури м. Києва. Житловий будинок був побудований у 1945 році, за кошти [PERSON] та [PERSON] , до нього були підведені всі необхідні комунікації (світло, газ, водопостачання). Було здійснено підключення до центральної каналізації. Одразу після зведення житлового будинку, він був поділений на дві частини із окремими входами. Одною частиною користувалася родина [PERSON] , другою частиною користувався [PERSON] . Згодом дід позивачки зареєстрував своє місце проживання у зведеному житловому будинку та проживав у ньому до самої смерті. Іншого житла [PERSON] , а також члени його родини не мали. Проте з невідомих причин на зазначений житловий будинок дід позивачки, [PERSON] , не встиг отримати правовстановлюючі документи. Відповідно до інформаційної довідки з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ПБ-2019 №1177 згідно з реєстровими книгами Бюро житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не був зареєстрований. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , домоволодіння складається із житлового будинку, загальною площею 1507 кв.м, сараю, гаражу, погребу, навісу, альтанки, споруди. Представник позивачки вказує, що житловий будинок [ADDRESS] будувався її дідусем [PERSON] та [PERSON] у 1945 році. Інші прибудови, сарай, гараж, погріб, навіс були побудовані до 1987 року. Також до житлового будинку були підведені електрика, центральний водопровід, центральна каналізація, газопровід. Згідно з довідкою про показники об`єкта нерухомого майна № 17/03/21 від 17.03.2021 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» відповідно до проведеної інвентаризації 17.03.2021 будинок за адресою: [ADDRESS] має такі показники: загальна площа - 257 кв.м, житлова площа - 117,5 кв.м. Коридор 3-1 площею 5,4 кв.м, підсобне приміщення 3-7 площею 14,2 кв.м, сходова клітина 3-8 площею 4,5 кв.м, сходи 3-9 площею 6,5 кв.м, кухня-їдальня 3-10 площею 25,2 кв.м, житлова 3-11 площею 14,5 кв.м, житлова 3-12 площею 13,2 кв.м, санвузол 3-13 площею 4,6 кв.м, сарай літ. «В», навіс літ. «М» та гаражі: літ. «З», літ «К», літ. «Л» збудовані до 1992 року та згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 за № 127, не відноситься до категорії самочинного. Що стосується альтанки літ «Н», то вона відноситься до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Також з моменту зведення житлового будинку ведеться будинкова книга, у якій зазначаються зареєстровані особи. 1/2 частина будинку, яка належала діду позивачки, [PERSON] , проживала та проживає його родина, зокрема, проживала її бабуся - [PERSON] , проживає її батько - [PERSON] , проживає позивачка із самого народження, а також проживає її дочка - [PERSON] . [PERSON] склав на позивачку заповіт, у якому визначив, що після смерті все його майно перейде позивачці - [PERSON] . Після смерті діда позивачка звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де і була заведена спадкова справа за номером № 39619181. Спадкоємцем за законом після померлого діда [PERSON] є батько позивачки - [PERSON] , яким була подана відповідна заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Він не заперечує щодо спадкування позивачкою 1/2 частини будинку, яка належала діду. 11 грудня 2020 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. була винесена постанова про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (частину житлового будинку) [ADDRESS] , після смерті діда, [PERSON] . Підставою для відмови свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (частину житлового будинку) [ADDRESS] , визначено відсутність правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок за померлим дідом, тому позивачка змушена звертатися для захисту своїх прав до суду із цим позовом. Рух справи 27 вересня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2023 року головуючою суддею з розгляду цієї справи визначено суддю Гринчак О.І. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 29 листопада 2023 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року витребувано з П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії всіх матеріалів спадкової справи № 698/2006 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Підготовче засідання відкладено на 07 лютого 2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Строєва Олексія Васильовича про залучення третьої особи у справі задоволено. Залучено до участі у справі № 754/13634/23 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . Підготовче засідання відкладено на 26 березня 2024 року. 26 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 25 квітня 2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 червня 2024 року. Судове засідання 05 червня 2024 року не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді, розгляд справи призначено на 11 липня 2024 року. 11 липня 2024 року оголошено перерву у розгляді справи до 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2024 року у зв`язку з надходженням від представника позивачки заяви про відкладення розгляду справи. 31 жовтня 2024 року від представника позивачки надійшли письмові пояснення. У судовому засіданні 31 жовтня 2024 року оголошено перерву до 05 грудня 2024 року. 26 листопада 2024 року від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить позов задовольнити. У судове засідання 05 грудня 2024 року з`явився представник позивачки та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Інші учасники справи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 лютого 2002 року зроблено запис за № 116 (а.с. 101 (на звороті) т. І). [PERSON] є батьком третьої особи у справі - [PERSON] , та дідом позивачки - [PERSON] , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 108, 111 (на зворотах) т. І). 04 травня 2006 року [PERSON] звернувся в П`ятнадцяту київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, [PERSON] (а.с. 100 т. І), у зв`язку з чим П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 698/2006 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 99 т. І). 07 липня 2020 року [PERSON] звернулася в П`ятнадцяту київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого діда, [PERSON] (а.с. 100 (на звороті) т. І). [PERSON] 23 січня 1981 року склав заповіт, яким заповів половину житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] своєму синові [PERSON] (а.с. 116 (на звороті), 117 т. І), однак пізніше, а саме 11 жовтня 1999 року склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 118 т. І). 22 лютого 1945 року Житлове управління Виконкому Дарницької ради та забудовники [PERSON] та [PERSON] уклали договір на право забудови (а.с. 19-22 т. І). Згідно з даним договором Житлове управління Виконкому Дарницької ради надало для забудови дільницю комунальної землі в [ADDRESS] , для будівництва одноповерхового дерев`яного будинку розміром 8,85 х 6,70. Площа цієї дільниці складає 1448 кв.м. Згідно з довідкою від 18.10.1978, виданою Житловим управлінням Дніпровської районної ради, [PERSON] має своє домоволодіння по [ADDRESS] , яке не зареєстроване на праві особистої власності (а.с. 29 т. І). До вказаного житлового будинку під`єднані комунікації (електроенергія, газ), що підтверджується договорами (а.с. 27, 28, 33 т. І). Представник позивачки до матеріалів справи надав копію будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] (а.с. 8 т. І), в якій, зокрема, був зареєстрований померлий [PERSON] , та зареєстровані позивачка, та треті особи у справі - [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідками Житлово-експлуатаційної контори по обслуговуванню приватного сектору Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» від 24.04.2006 № 317 [PERSON] знятий з реєстраційного обліку по [ADDRESS] із 22.03.2002 у зв`язку зі смертю (а.с. 104 (на звороті) т. І), [PERSON] постійно проживає по [ADDRESS] і займає житлову площу 1/2 частини житлового будинку, житловою площею 91,9 кв.м, який належить на права особистої власності - договір на право забудови не зареєстрований в БТІ. Особовий рахунок відкритий на [PERSON] (помер в [INFO]). На вказаній житловій площі проживають та зареєстровані [PERSON] (син) та [PERSON] (онука) (а.с. 105 т. І). Відповідно до інформаційної довідки, наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ПБ-2019 №1177 від 08.08.2019, згідно з реєстровими книгами Бюро житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований (а.с. 126 т. І). Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленим 24 липня 2019 року, який міститься у матеріалах спадкової справи, домоволодіння складається із житлового будинку, загальною площею 1507 кв.м., сараю, гаражу, погребу, навісу, альтанки, споруди (а.с. 127-131 т. І). Водночас, до позовної заяви додано технічний паспорт на вказаний будинок від 17.03.2021 (а.с. 34-40 т. І), дані якого містять розбіжності із попереднім технічним паспортом, адже у будівлі А8 прибудова, А9 житлова надбудова А 10 ганок вже вказані 1991 року спорудження, тоді як у попередньому паспорті ці будівлі вказані 2007 року спорудження (а.с. 39, 130 (на звороті) т. І). Згідно з довідкою про показники об`єкта нерухомого майна № 17/03/21 від 17.03.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» відповідно до проведеної інвентаризації 17.03.2021 будинок за адресою: [ADDRESS] має такі показники: загальна площа - 257 кв.м, житлова площа - 117,5 кв.м. 11 грудня 2020 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. винесено постанову про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (частину житлового будинку) [ADDRESS] , після смерті діда, [PERSON] (а.с. 133, 134 (на звороті) т. І). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що право власності на житловий будинок (частину житлового будинку) [ADDRESS] , не було зареєстровано за померлим [PERSON] , останній не набув права власності на зазначене нерухоме майно. При цьому, ні спадкоємиця померлого - [PERSON] , ні її представник не надали нотаріусу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. Норми права та мотиви суду Положеннями стаття 524 ЦК УРСР (чинної на час відкриття спадщини) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Статтею 534 ЦК УРСР (чинної на час відкриття спадщини) було встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (чинної на час відкриття спадщини) було визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до частини першої статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. З 1 січня 2004 року набрав чинності ЦК України та втратив чинність ЦК УРСР. Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Положеннями частини першої статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (абзац перший частини першої статті 1277 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця (див. постанову Верховного Суду від 10 січня 2022 року у справі № 577/2233/20 (провадження № 61-2722св21)). У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (див. зокрема, постанови Верховного Суду: від 18 грудня 2019 року у справі № справа № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18), від 19 травня 2020 року у справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18), від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19), від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц (провадження № 61-14670св21), від 01 березня 2023 року у справі № 604/1312/20 (провадження № 61-12430св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 524/8967/21 (провадження № 61-8216св22), від 17 квітня 2024 року у справі № 457/969/20 (провадження № 61-305 св 24). Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням (див. постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 752/3435/16 (провадження № 61-231св20), від 29 червня 2022 року у справі № 175/772/16-ц (провадження № 61-3581св21), від 27 липня 2023 року у справі № 296/8061/19 (провадження № 61-2873св22), 08 листопада 2023 року у справі № 742/2026/20 (провадження № 61-7030св23). У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 376/371/21 (провадження № 61-4729св23) зазначено, що «за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду. Територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину». При цьому, розглядаючи спір щодо спадкування за заповітом та за законом, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 311/300/19 (провадження № 61-21022св19) вказав, «що у справі, що переглядається, встановлено, що крім позивачки [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] приватному нотаріусу Василівського районного нотаріального округу Кириченко В.В. також подали [PERSON] (16 лютого 2017 року; спадкування на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Скориченко А.В. 15 травня 2007 року за реєстровим номером 1183) та [PERSON] (04 травня 2017 року; спадкування за законом згідно зі статтею 1265 ЦК України). При цьому відповідачем зазначена лише територіальна громада в особі Підгірненської сільської ради; [PERSON] та [PERSON] вказані третіми особами. Клопотання про залучення [PERSON] та [PERSON] співвідповідачами [PERSON] не заявляла. З огляду на незалучення до участі в справі належних відповідачів у задоволенні позовних вимог необхідно було відмовити саме з цих підстав». Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Пред`явлення позову до неналежного відповідача чи не до всіх належних відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 2-21/2010 (провадження № 61-5546св22)). У цій справі предметом спору є визнання за позивачкою, [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Відповідачами за цим позовом [PERSON] визначила Київську міську державну адміністрацію, Київську міську раду, як зазначено у позовній заяві, з огляду на те, що даними юридичними особами здійснюються функції з надання у користування земельних ділянок під забудову, надання дозволів на будівництво. При цьому, [PERSON] , є сином [PERSON] , та, відповідно спадкоємцем за законом першої черги, і він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом. Однак у цій справі [PERSON] є третьою особою, і позивачка не заявляла до нього позовних вимог, із клопотанням про його залучення до участі у справі як співвідповідача до суду не зверталася. Отже, пред`явлені в цій справі позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків [PERSON] і не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останнього не було залучено відповідачем (співвідповідачем), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені. Процесуальні права та обов`язки відповідача та третьої особи згідно з нормами ЦПК України є різними. З огляду на те, що [PERSON] , який є спадкоємцем за законом першої черги та подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позивачка не порушувала перед судом питання про залучення його до участі у справі як співвідповідача, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування через неналежний склад відповідачів у справі. Позивачка [PERSON] не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до належного кола відповідачів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі № 442/9001/21 (провадження № 61-10105св22). Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed