Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

16.01.2024 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 232121, 68 грн., заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.2021 між Акціонерним товариством «Альфа - Банк» та [PERSON] , було укладено договір оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491060045, шляхом надання готівкою 148404, 96 грн., зі сплатою 39, 90 % річних, на строк 36 місяців. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами якого передбачено, що у випадку не виконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа - Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Кредитор за умовами договору свої зобов`язання виконав, перерахувавши позичальнику обумовлену в договорі суму. Проте, [PERSON] , умови договору не виконує, та не здійснює погашення заборгованості. В зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 19.07.2023 рік у нього утворилася заборгованість у сумі 232\~121, 68 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 146\~154,\~42\~грн., та заборгованості по відсоткам, в сумі 85\~967, 26 грн. Ухвалою суду від 19.01.2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.04.2024 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] на користь\~АТ «Сенс\~Банк» заборгованість за кредитним договором №491060045 від 24.12.2021 року у розмірі 232121, 68 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 10.09.2024 року відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2024 року, заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2024 року за позовом АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Для виконання завдання підготовчого провадження призначено підготовче засідання. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК\~України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 30.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач, заперечує проти задоволення позовної заяви та вважає, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач не має права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №491060045 від 24.12.2021 року, оскільки умовами кредитного договору не передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів, а кінцевим терміном кредитування було визначено 28.12.2024 року. Наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості не відповідає додатку №1 до угоди про надання кредиту №491060045 від 24.12.2021 року. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів видачі [PERSON] кредитних коштів. Ухвалою суду від 23.10.2024 року по справі закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦК України, ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку Із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише, приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтями 638, 640 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 24.12.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа - Банк» та [PERSON] , було укладено договір оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491060045, шляхом надання кредитних коштів в розмірі 148404, 96 грн., зі сплатою 39, 90 % річних, на строк 36 місяців. Відповідно до меморіального ордеру №813308241 від 28.12.2021 року на рахунок відповідача № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в розмірі 148404, 96 грн. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами договору оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту, встановлено, що відповідач пропонує всі відносини між ним та банком, що не врегульовані угодою, врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови укладення та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua. Пункти 9.3 9.5 публічної інформації АТ «Альфа - Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, передбачають право банку достроково розірвання угоди і стягнення боргу у разі порушення позичальником умов договору. У випадку не виконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 04.07.2023 року АТ «Сенс Банк» направив на адресу [PERSON] , досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій останнього було повідомлено про стан заборгованості за кредитним договором № 491060045, яка станом на 20.06.2023 рік становила 224346, 27 грн. Однак, відповідач не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором та своєчасно не повернув АТ «Сенс Банк» кредитні кошти, що свідчить про ухиляння від виконання зобов`язань по кредитному договору та надає право позивачу на дострокове повернення кредиту. Станом на 19.07.2023 року у відповідача утворилася заборгованість у сумі 232 121, 68 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 146 154, 42 грн., та заборгованості по відсоткам, в сумі 85 967, 26 грн. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач належним чином умови договору кредитного договору № 491060045 від 24.12.2021 року не виконував, кредит в установлені строки його повернення не повертав, а тому заборгованість у розмірі 232\~121, 68 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд до уваги не приймає оскільки, по-перше, умовами кредитного договору передбачено право банку достроково розірвання угоди і стягнення боргу у разі порушення позичальником умов договору. По-друге, щодо невідповідності розрахунку заборгованості, ні відповідачем, ні представником відповідача не надано до суду контррозрахунку заборгованості. По-третє, наданий АТ «Сенс Банк» меморіальний ордер №813308241 від 28.12.2021 року, який свідчить про перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 148404, 96 грн., узгоджується з іншими матеріалами справи та не викликає сумніву у суду. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 3481, 83 грн., а позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вказану суму судового збору.

Outcome: approved