Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

24 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Гребінка Гребінківського району Полтавської області; внести відомості до актового запису № 10 від 20.01.2017 складеного Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про народження [PERSON] , [INFO] зазначивши батьком дитини [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Вказану заяву обґрунтовує тим, що вона перебувала у близьких відносинах з 2015 року із [PERSON] . У 2016 році сторони почали разом проживати за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у сторін народилась дитина, син [PERSON] . Згодом стосунки почали погіршуватись, що в кінцевому результаті привело до припинення між ними будь - яких відносин. У травні 2018 року сторони розірвали стосунки. Після розірвання стосунків відповідач продовжував спілкуватися із спільним сином, надавав кошти на його утримання та дарував подарунки на свята. У 2021 році відповідач перестав спілкуватися з нею та з дитиною. Відповідно до ухвали судді від 25 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у підготовчому засіданні та просила позовну заяву задовольнити (а.с.27). Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Представник, адвокат Сидоренко Ю.В. направив до суду заяву про визнання позову відповідачем в повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити та справу розглянути за його відсутності та відсутності відповідача (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення у справі за результатами підготовчого провадження. Дослідивши подані докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин у них народилася дитина, син [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, 20 січня 2017 року Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано народження [PERSON] , дата народження: [INFO] , актовий запис № 10 від 20.01.2017, із зазначенням відомостей про батька, відповідно до частини першої ст. 135 СК України (а.с. 12). Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження зазачені [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.10,12). [PERSON] змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу 28.07.2020 із [PERSON] (а.с.9) Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved