Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягувати з нього в її користь кошти на її утримання (аліменти) як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Львівський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій» закладі фахової перед вищої освіти за спеціальністю: 071 «Облік і оподаткування» у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 17 жовтня 2024 року до закінчення нею, [PERSON] , навчання, тобто до 30 червня 2025 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що незважаючи на те, що вона досягнула повноліття, однак навчаєся у Відокремленому структурному підрозділі «Львівський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій» закладі фахової перед вищої освіти у групі № 33 за спеціальністю: 071 «Облік і оподаткування» на III курсі денного відділення за кошти державного бюджету з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року, термін навчання 1 рік 10 місяців. Вказує, що навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує. Саме через навчання на денній формі вона позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно, а тому потребує коштів на утримання від батька. Її мати не має фінансових можливостей утримувати її на достатньому рівні самостійно. Зазначає, що її батька, відповідача у справі, зовсім на сьогоднішній день не цікавлять її потреби,він взагалі з нею не спілкується останніх 3 (три) місяці. Позивач стверджує, що через навчання постійно потребує коштів для купівлі канцелярського приладдя, підручників, ксерокопій документів, приблизно на суму 500,00 грн. щомісячно, проїзду здому до навчального закладу у місті Львові та повернення назад додому на вихідні 2 рази на тиждень, що становить по витратах 1600,00 грн. щомісячно (190 грн. на тиждень, оскільки дорога в одну сторону та по місту Львову коштує 85 грн. сумарно), оплату проживання в гуртожитку 2400 грн. на 1 (один) місяць, харчування при перебуванні на навчанні між парами а також після пар, приблизно на суму 5000,00 грн. на місяць (не менше 250 грн. на день), а також витрати на одяг, засоби гігієни, білизну, які становлять в середньому 1000,00 грн. на місяць, комунальні послуги приблизно за місцем мого проживання 500,00 грн. щомісячно. В неї є і інші дрібні витрати щомісячно. Вважає, що її батько, [PERSON] , тобто відповідач у справі, який є фізично здоровим та працездатним, на скільки їй відомо, не має жодних перешкод до праці, може сплачувати аліменти в сумі 5500,00 грн. щомісячно. При цьому наголошує, що дана сума становить 1/2 від приблизної суми коштів, потрібних їй як повнолітній дочці, яка продовжує навчання, щомісячно. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у спрощеному провадженні, розгляд справи було призначено на 03 грудня 2024 року о 10 год. 30 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Від нього на адресу суду не надходило відзиву на позовну заяву, водночас відповідач подав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, вказав, що позов визнає частково, готовий сплачувати щомісячно 1500-2000 грн., так як хворіє, не має можливості постійно працювати, не отримує стабільного заробітку. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, беручи до уваги належне їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а також висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] , народилася [INFO] у селі Замочок, Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації народжень 04 серпня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 15. Її батьком є [PERSON] , тобто відповідач у справі, матір`ю - [PERSON] . Викладене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Замочківською сільською радою Жовківського району Львівської області 04 серпня 2006 року. Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року у справі № 444/2374/15-ц, провадження № 2/444/1144/2015, яке набрало законної сили 14 листопада 2015 року, шлюб, який був зареєстрований 06.05.2006 року у Замочківській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 02, був розірваний, що підтверджується копією рішення суду. У даному шлюбі народилася ще одна дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Замочківською сільської ради Жовківського району Львівської області 19 листопада 2009 року. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року у справі № 444/2404/15-ц, провадження № 2/444/1154/2015, яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року, позов матері позивача до батька позивача, [PERSON] , про стягнення аліментів на дітей задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , тобто на утримання позивача, та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. (п`ятсот грн. 00 коп.) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття та стягувати такі в користь матері дітей, [PERSON] . Суд враховує, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] внаслідок реєстрації 14 червня 2016 року шлюбу із [PERSON] у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 14 червня 2016 року було складено відповідний актовий запис № 57, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 14 червня 2016 року, однак даний шлюб було розірвано 10 липня 2018 року у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 10 липня 2018 року було складено відповідний актовий запис № 15. Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишено жінці прізвище [PERSON] . Викладене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10 липня 2018 року. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року, яке набрало законної сили 07 вересня 2019 року, у справі № 444/1455/19, провадження № 2/444/1047/2019, позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено. Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2015 року у справі № 444/2404/15-ц, провадження № 2/444/1154/2015, а саме збільшено розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей, дочок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалено стягувати із [PERSON] кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмір по 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття і стягувати такі в користь матері, [PERSON] . Суд враховує, що незважаючи на те, що позивач досягнула повноліття, вона навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Львівський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій» закладі фахової перед вищої освіти у групі № 33 за спеціальністю: 071 «Облік і оподаткування» на III курсі денного відділення за кошти державного бюджету з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року, термін навчання 1 рік 10 місяців. Викладане підтверджується довідкою № 327, яка видана 06 вересня 2024 року Відокремленим структурним підрозділом «Львівський фаховий коледж харчових технологій та бізнесу Національного університету харчових технологій». Як зазначає позивач, вона навчається на денній формі, стипендії не отримує, вона позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно, а тому потребує коштів на утримання від батька. Суд бере до уваги, що мати позивача не працює, звільнена з роботи ще 07 липня 2020 року, що підтверджується копією її трудової книжки серії [NUMBER] . Суд враховує зазначене позивачем, що її рідна сестра, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується медичним висновком № 65 про дитину-інваліда віком до 18 років, який виданий КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 23 червня 2023 року. Позивач та її сестра, мати зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2023/010071307 від 08 грудня 2023 року, витягом з реєстру територіальної громади № 2024/000304892 від 10 січня 2024 року. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Суд бере до уваги, що досягнення дитиною повноліття не звільняє батька дитини, [PERSON] , від обов`язку утримувати її, оскільки дочка продовжую навчання. Суд враховує зазначені позивачем витрати, а саме для купівлі канцелярського приладдя, підручників, ксерокопій документів, проїзду здому до навчального закладу у місті Львові та повернення назад додому на вихідні 2 рази на тиждень, оплату проживання в гуртожитку, харчування при перебуванні на навчанні між парами а також після пар, а також витрати на одяг, засоби гігієни, білизну, інші дрібні витрати щомісячно. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно з ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. Суд враховує, що відповідачем не подано на адресу суду жодних доказів на підтвердження зазначеного ним у його ж заяві про те, що він часто хворіє, не може постійно працювати, не отримує стабільного заробітку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. А тому враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років виникає в обох батьків в рівній мірі, зважаючи на те, що вік позивача перевищує вісімнадцять років та є меншим двадцяти трьох років, позивач продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відсутній будь-які докази, що батько дитини, відповідач у справі, надає кошти на утримання [PERSON] добровільно, обов`язок відповідача, батька дитини повнолітньої, яка продовжує навчання, утримувати таку, зважаючи на те, що вона потребує значних коштів щомісячно, а [PERSON] є особою молодого віку, працездатним, відсутність будь-яких доказів, що відповідач має перешкод по стану здоров`я до праці, визнає можливість надання коштів на утримання дитини в розмірі 1500-2000 грн. щомісячно, суд приходить до висновку, що [PERSON] має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) повнолітньої дочки, [PERSON] , яка продовжує навчання та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони мені як повнолітній дочці належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи значні витрати, про які зазначено позивачем, більшість яких є загальновідомими та навіть не потребують доказування, суд приходить до висновку, що з відповідача потрібно стягувати аліменти в сумі 3000,00 грн. щомісячно. Відповідачем не доведено жодними доказами, що стягнення аліментів в розмірі 3000,00 грн. буде порушувати його права та можливість забезпечення власних мінімально необхідних потреб, також відповідачем не доведено, що його заробіток, дохід не дає можливість йому сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі. Суд бере до уваги, що обов`язок утримання дітей покладено на обох батьків, а тому і на матір позивача покладено обов`язок по утриманню дитину. Водночас суд вважає, що позивачем не доведено доказами необхідність стягнення в її користь аліментів в розмірі 5500,00 грн. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати потреби позивача як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, зі сторони батька, надасть можливість забезпечувати її життєво необхідні потреби. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 17 жовтня 2024 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені частково, позивачем не подано жодних доказів, що він звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі та

Outcome: partial