Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

16.05.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс», від імені та в інтересах якого діє представник Підлетейчук М.М., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що 07.09.2023\~року між\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»\~та [PERSON] \~за допомогою\~Веб-сайту\~(creditkasa.com.ua),\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~систем ТОВ\~«Укр Кредит\~Фінанс»,\~в рамках\~якої реалізуються\~технології обробки\~інформації з\~використанням технічних\~і програмних\~засобів і\~які у\~процесі обробки\~інформації діють\~як єдине\~ціле,\~було укладено\~електронний Договір\~про відкриття\~кредитної лінії\~№ 1265-9179.\~На виконання\~зазначених вимог,\~Позичальнику було\~надано наступний\~одноразовий ідентифікатор\~А9515,\~для підписання\~Кредитного договору\~1265-9179\~від 07.09.2023,\~підтвердження ознайомлення\~з Правилами\~та інших\~супутніх документів.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору Кредитодавець\~взяв на\~себе зобов`язання\~надати Відповідачу\~кредит для\~задоволення особистих\~потреб,\~на наступних\~умовах:\~сума кредиту\~-\~8400,00\~грн.;\~строк кредитування\~-\~300\~днів;\~базовий період\~-\~14\~днів;\~знижена %\~ставка -\~2,50\~%\~в день;\~стандартна %\~ставка -\~3,00\~%\~в день. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що становить 45864 грн. та складається з: 8400,00 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 37464,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Однак застосовуючи програму лояльності заборгованість боржника становить 42000,00 грн. та складається з: 8400,00 грн. заборгованість по кредиту; 33600,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Таким чином позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача кредитну заборгованість та сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 24.06.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. 30.10.2024 представник відповідача подала письмові пояснення, в яких зазначає, що [PERSON] дійсно брала кредитні кошти та визнає заборгованість за тілом кредиту. Щодо нарахованих процентів, зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Звертає увагу суду, що відсоткова ставка є занадто великою, у зв`язку з чим проценти значно перевищують заборгованість за тілом кредиту, що є непомірним тягарем для неї, з урахуванням позицію ВСУ у справі №902/417/18, просить зменшити заборгованість по процентах до 50% від сумі боргу, а саме до 4200 грн. 25.11.2024 представник позивача подала додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов Договору. Крім цього, базовий період строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсотки за користування кредитом (в даному випадку 14 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів). З таким умовами відповідач була ознайомлена та погодилася. Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку вбачається, що Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору. У зв`язку з чим просить позов задовольнити повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав зазначених у додаткових поясненнях. Відповідно до ст. 247 ЦПК України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 07.09.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1265-9179 (а.с.17-33). Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 8400,00 грн. (п.4.1) строком на 300 днів (п.4.12). Крім цього, умовами договору передбачено порядок та строки погашення заборгованості, а також відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді процентів. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість, яка становить 42000 грн., і складається з: 8400,00 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 33600,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.42-43). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Щодо посилання представника відповідача на правову позицію, викладену у постанові ВП ВС від 18 березня 2020 року (справа № 902/417/18) щодо зменшення розміру процентів по кредиту, суд зазначає наступне. Так, у справі № 902/417/18 ВП ВС виклала такі висновки щодо права суду зменшити розмір процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. «8.34.\~Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом пункту 5.5 укладеного сторонами договору, положень статті\~611\~та частини третьої статті\~692, статті\~625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. 8.35.\~Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. 8.36.\~Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до\~статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру. 8.37.\~Відповідно до частини першої\~статті 233 ГК України\~у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 8.38.\~З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до\~статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. […….]. 8.41.\~З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.» За обставин, встановлених у наведеній справі, і відповідно до висновків Верховного Суду нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання мають коменсаційно-санкційний характер і можуть бути зменшені судом, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 акцентувала увагу на тому, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій справі встановлено, що за умовами договору про\~відкриття кредитної\~лінії №1265-9179\~та паспорту\~споживчого кредиту, кредит у сумі 8400 грн. видається позичальнику на строк 300 календарних днів з 07.09.2023 по 02.07.2024 (п.4.12 договору), стандартна процентна ставка 3% в день (застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Пільгова ставка 2,5% в день. Базовий період складає 14 календарних днів по 20.09.2023, у межах якого проценти нараховуються за ставкою 2,5%. Загальні витрати за кредитом становитимуть не більше 75600 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 84000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом. Також паспортом споживчого кредиту передбачено наслідки прострочення виконання та\\або невиконання зобов`язань за договором. Отже, за змістом укладеного договору 75600 грн. це є плата позичальника за правомірне користування кредитними коштам у межах строку дії кредитного договору, тобто процентами у розумінні ст. 1048, ст. 1054, ст. 1056-1 ЦК України. Наведені умови не є нікчемними відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист прав споживачів». У межах розгляду цієї справи вимоги про визнання недійсними певних умов договору або усього договору не заявлено. 27.02.2024 кредитором на адресу позичальника [PERSON] була направлена вимога про усунення порушень умов договору. Тобто кредитор скористався своїм правом пред`явлення до позичальника вимоги, у зв`язку з чим його право на нараховування процентів за кредитом припинилося. З розрахунку заборгованості вбачається, що кредитором після пред`явлення вимоги позичальнику проценти не нараховувалися та станом на 04.02.2024 розмір процентів за кредитом складає 37464 грн. Таким чином, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, що передбачено ст. 625 ЦК України. Отже, відсутні підстави вважати, що укладений кредитний договір порушує принцип справедливості, добросовісності та розумності, оскільки сторони в добровільному порядку погодили всі істотні умови щодо користування кредитними коштами. У зв`язку з чим підстав для зменшення розміру процентів по кредиту суд не вбачає. Таким чином, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved