Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (відповідач 2), в обгрунтування якого вказала, що 30.11.2023, близько 20 години, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz Vito", р.н. [NUMBER] , рухався по а/д Київ - Харків, де, проїзжаючи поблизу с. Велика Круча Лубенського району Полтавської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , після чого на пішохода [PERSON] допустив наїзд автомобіль «SKODA FABIA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці події. Оскільки позивачка є матір`ю по відношенню до загиблого, у зв`язку із його смерю їй спричинена значна та непоправна шкода. Станом на дату настання ДТП відповідальність водіїв за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідачів за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: автомобіль "SKODA FABIA", р.н. [NUMBER] , договір ОСЦПВВНТЗ № AP3433869 , виданий АТ "СК "КРАЇНА", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.11.2023; автомобіль "Mercedes-Benz Vito" р.н. [NUMBER] , договір ОСЦПВВНТЗ №215808013, виданий ПРАТ "СК "Універсальна", який діяв на момент настания ДТП станом на 30.11.2023. 01 грудня 2023 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023170000000806 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 29.12.2023 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Квашою К.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12023170000000806 за фактом ДТП, яка трапилась 30.11.2023 за участі водія автомобіля "Mercedes-Benz Vito", р.н. [NUMBER] , [PERSON] , водія автомобіля "SKODA FABIA", р.н. [NUMBER] , [PERSON] та пішохода [PERSON] , за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 13.12.2023 та 19.12.2023 відповідно до вимог ст.33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником позивачки було надіслано на поштову адресу АТ "СК "КРАЇНА" та ПрАТ "СК "Універсальна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог містились: відшкодування заподіяної моральної шкоди; відшкодування, пов`язане із смертю потерпілого на умовах п.27.2 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». 08.03.2024 представником позивачки було надіслано на поштову адресу заяву про долучення документів, необхідних для прийняття рішення страховиками про виплату страхового відшкодування. 10.05.2024 відповідачі здійснили виплати страхового відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди в загальному розмірі 80400,00грн (40200,00грн здійснена виплата АТ "СК "КРАЇНА" та 40200,00грн здійснена виплата ПРАТ "CK "Універсальна"). 27.03.2024 відповідач 1 повідомив представника позивача листом за вих. №1657 від 27.03.2024 про те, що для прийняття рішення щодо вимоги позивачки щодо здійснення страхового відшкодування на умовах п. 27.2 ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відсутні документи, передбачені законом, та які є необхідними для прийняття рішення, а саме: розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника. 12.04.2024 відповідач 2 повідомив представника позивача листом за вих. №3040/25-00/03 від 12.04.2024 про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди (у розмірі 40200,00грн). В тому числі, відповідач 2 в даному листі повідомив, що представником позивачки не надано всіх необхідних документів згідно п.35.2 ст.35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», та оскільки на момент смерті свого сина [PERSON] була пенсіонером та отримувала пенсію за віком, отже не перебувала на його утриманні. Оскільки страховики станом на дату подачі позовної заяви так і не виплатили страхове відшкодування позивачці у повному обсязі, та на думку останньої страховикам надані всі необхідні документи, які підтверджують заявлені вимоги, то позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх прав та інтересів. Оскільки відповідачі частково здійснили виплату страхового відшкодування позивачу при досудовому врегулюванні справи, то відповідачі визнали дорожньо- транспортну пригоду, яка відбулась [INFO] , внаслідок якої [PERSON] помер, страховим випадком. Факт досягнення пенсійного віку позивачем підтверджується статтею 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", згідно якої право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданого 03.02.2000 Пенсійним фондом України. Факт перебування позивача на утриманні у загиблого сина підтверджується довідкою №490 від 07.12.2023 про перебування на утриманні [PERSON] до моменту його смерті. Отже, з наведеного вище слідує те, що позивач є непрацездатною особою пенсійного віку, якого вона досягла у 2000 році. Таким чином позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого, становить 241200,00грн. Єдиним близьким родичем загиблого [PERSON] є його мати [PERSON] . Батько загиблого [PERSON] помер. Станом на момент смерті [PERSON] одруженим не був, дітей не мав. Оскільки, позивач є єдиним непрацездатним членом сім`ї загиблого, остання має право на мінімально гарантовану Законом №1961-IV виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю [PERSON] . Враховуючи викладене вище, загальний мінімально гарантований законом розмір страхового відшкодування, що належить позивачу, у зв`язку зі смертю потерпілого становить 241200,00грн, який не перевищує страховий ліміт. З огляду на зазначене, позивачка просить: стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на користь [PERSON] 120600,00грн страхового відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого; стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" на користь [PERSON] 120600,00грн. 03.11.2023 від представника відповідача - АТ «Страхова компанія «Універсальна» надійшов відзив на позов, згідно якого просить у задоволенні позову в частині вимог до ПрАТ «СК «Унівесальна» відмовити з огляду на те, що до позовної заяви позивачкою взагалі не додано доказів, які б підтверджували обставини, зазначені в позові. Зокрема, до позовної заяви не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування позивача на утриманні свого сина. Копія довідки про засвідченняфакту перебування на утриманні - не є достатніми та належними доказами того, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні сина [PERSON] , оскільки вищевказана довідка сама по собі не може свідчити про перебування позивачки на утриманні свого сина, оскільки невідомо, на яких підставах вона була складена, і на чому грунтуються дані, зазначені в ній. Отже, представник відповідача вважає вимоги позивачки необґрунтованими (недоведеними) та такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього представник відповідача звертає увагу суду на те, що ПрАТ «СК «Універсальна» вже сплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 40200,00грн у зв`язку з завданою моральною шкодою. 20.08.2024 надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача АТ «Страхова компанія «Країна», згідно якого просить у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна» відмовити в повному обсязі з огляду на таке. Позивач звернулася до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування щодо здійснення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 241200,00грн. Відповідно до підпункту е пункту 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, додаються документи, що: підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоду у зв`язку зі смертю годувальника. Проте, позивачем або її представниками не було надано повний перелік документів, необхідних для прийняття рішення по справі, визначених підпунктом «е» пункту 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: не надано документи, що підтверджують розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Представник відповідача звертає увагу, що відповідно до копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію з 03.02.2000 виключно за віком. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у звязку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г») пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №2 від 27.03.1992. Тому, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, на думку представника відповідача, для набуття права на тримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого Законом прожиткового мінімуму на місяць. Така обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими засобами доказування, однак, до позовної заяви взагалі не надано жодних доказів, які б підтверджували ці обставини. Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених в пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової ідповідальності власників наземних транспортних засобів» позовних вимог про становлення факту перебування на утриманні позивач не заявляла. 28.08.2024 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив відповідачів, згідно якої позивач ввважає їх доводи, викладені у відзивах, необґрунтованими з урахуванням наступного. В матеріалах справи містяться докази, які свідчать про те, що позивач є непрацездатною, а саме є пенсіонером за віком з 2000 року. Наведене підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 03.02.2000 Пенсійним фондом України. Представник позивачки зазначає, що на підставі ст. 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц, провадження № 61-33638св18; від 06 травня 2020 року у справі № 142/554/19-ц, провадження № 61-20355св19; від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, провадження № 61-320св20; від 08 вересня 2021 року у справі за № справа № 577/1316/20-ц, провадження № 61-7108св21. Відповідно статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Згадана стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Щодо доводів як Відповідача 1, так і Відповідача 2 про те, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого Законом прожиткового мінімуму на місяць, то такі доводи не відповідають правовій позиції Верховного суду, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19), відповідно до якої визначено, що під час встановления того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічний висновок викладений також у постанові Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2024 у справі № 381/1349/22 (провадження № 61-10255св23). Окрім вищевикладеного, відповідачі у відзивах посилаються на те, що ні позивачем, ні їх представником не було надано страховикам всіх документів, які передбачені підпунктм «е» пункту 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування Цивільно-правової відповідально паспортних засобів», що не відповідає дійсності, оскільки до заяви про долучення документів до справи від 08.03.2024 як відповідачу 1, так і відповідачу 2, були надані довідки про розмір доходів загиблого [PERSON] та [PERSON] , відповідно до яких вбачається, що доходи загиблого сина перебільшують дохід його непрацездатної матері. Правова позиція відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІВЕРСАЛЬНА» про те, що довідка №490 від 07.12.2023 про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] до моменту його смерті не є належним доказом, не відповідає ні нормам законодавства, ні правовій практиці Верховного Суду, оскільки така довідка містить інформацію щодо предмета позовних вимог та одержана без порушення вимог закону. Більше того, на думку представника позивачки, така позиція відповідача не відповідає діючій правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 березня 2019 року у справі №643/207/16-1 (провадження №61-33638св18), в якій передбачено, що підпунктом пункту 35.2 статті 35 Закону не встановлено чіткого переліку документів підтвердження факту перебування особи на утриманні потерпілоro, а тому необхідно дійти висновку, що такими документами можуть бути, в тому числі, надана довідка житлово-експлуатаційної організаціїпроживання (реєстрації) або довідка органу місцевого самоврядування про перебування на утриманні чи про спільне проживання із заявником. Таким чином, представник позивачки вважає, що довідка №490 від 07.12.2023 про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] до моменту його смерті, видана виконавчим комітетом Великокручанського старостинського округу Пирятинської міської ради Полтавської області, відповідає вищезазначеній позиції Верховного Суду. Крім цього, частиною 3 статті 1200 ЦКУ передбачено, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Отже, норми 1200 ЦК України чітко розмежовують відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, від пенсії, призначеної внаслідок втрати годувальника. Відтак, [PERSON] , як особа, яка мала на день смерті сина [PERSON] , право на одержання від нього утримання, має право на стягнення зі страхових компаній відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого, на умовах п.27.2 України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 02.09.2024 від представника відповідача АТ «СК «Країна» надійшло заперечення на відповідь на візив, в яких просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна», зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів надання страховику повного переліку документів, визначених в п. 35.2 статті 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», при цьому позовних вимог про встановлення факту перебування на утриманні позивач не заявляла. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують повністю, просять задовольнити. Представники відповідачів - АТ «СК «Країна» та ПрАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви, згідно яких в задоволенні позовних вимог просять відмовити повністю, справу просять розглядати без їх участі. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд уважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно копій повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду від 13.12.2023 та 19.12.2023, направлених до АТ «СК «Країна» та до ПрАТ «СК «Універсальна», 30.11.2023 близько 20год 03хв в Полтавській області, на автодорозі «Київ-Харків» відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , з подальшим наїздом на нього автомобіля марки «SCODA FABIA», [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отрманих травм загинув (а.с. 18-19). 01.12.2023 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до ЄРДР за №12023170000000806 за ч. 2 ст. 286 КК України. 29.12.2023 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Квашою К.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12023170000000806 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 7-9). Представник [PERSON] - [PERSON] відповідно до вимог ст. 33, 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ направив 13.12.2023 до АТ «СК «Країна» та 19.12.2023 до ПрАТ «СК «Універсальна» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодуванням разом з доданими документами (а.с. 20-21). 08.03.2024 представником позивачки було надіслано на поштову адресу відповідачів заяви про долучення документів, необхідних для прийняття рішення страховиками про виплату страхового відшкодування (а.с.22). З копії листа-відповіді ПрАТ «СК «Універсальна» від 12.04.2024 на заяву щодо відшкодування наслідків ДТП, в якій загинув [PERSON] вбачається, що страховою компанією було прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди у розмірі 50%, та 40200грн моральної шкоди; натомість стосовно заяви щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, зазначено, що заявницею не надано документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Окремо зазначено, що як слідує з наданих страховику документів, на момент смерті свого сина [PERSON] була пенсіонером та отримувала пенсію за віком, а отже не перебувала на його утриманні (а.с. 23). 27.03.2024 АТ «СК «Країна» повідомив представника позивача листом за вих. № 1657 від 27.03.2024 про те, що для прийняття рішення щодо вимоги позивачки щодо здійснення страхового відшкодування на умовах п. 27.2ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відсутні документи, передбачені Законом, та які є необхідними для прийняття рішення, а саме: розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника (а.с. 24). Як зазначає в позовній заяві позивачка, і визнається відповідачами, 10.05.2024 відповідачі здійснили виплати страхового відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди в загальному розмірі 80400,00грн (40200,00грн здійснена виплата АТ «СК «КРАЇНА» та 40200,00грн здійснена виплата ПрАТ «СК «Універсальна»). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть №079 від 01.12.2023 його смерть настала на а/д Київ-Харків-Довжанський. Згідно копії довідки про причину смерті № 079 від 01.12.2023 причина смерті [PERSON] - ДТП, пішохід травмований при зіткненні з автофургоном (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , він народився [INFO] , батьком є [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13 - зворотна сторона). Отже судом встановлено, що позивачка є єдиним непрацездатним членом сім`ї загиблого сина [PERSON] , оскільки станом на момент смерті він не був одруженим, дітей не мав. З копії посвідчення серії [NUMBER] від 03.02.2000 вбачається, що [PERSON] призначено пенсію за віком (а.с. 16). Відповідно до копії довідки № 490 від 07.12.2023, виданої старостою Великокручанського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , та перебували на утриманні свого сина [PERSON] , [INFO] , до моменту його смерті - [INFO] (а.с. 17). Згідно копії довідки про доходи № 8111777706112104 пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Гребінківському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 складає 35295грн 26коп, зокрема, за листопад 2023 року розмір її пенсії становив 3000,00грн (а.с. 16 - зворотна сторона). Як встановлено на підставі копії довідки про заробітну плату [PERSON] , який працював у Великокручанському ЗДО «Колосок» на посаді двірника, виданої Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради від 13.12.2023, за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року він всього отримав 45733,61коп (а.с. 17). Таким чином, дохід загиблого [PERSON] перевищував дохід його непрацездатної матері [PERSON] . Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В оцінці наявності підстав для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, суд застосовує системний аналіз норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України та СК України. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. На день настання страхового випадку, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет на 2023рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 6700,00грн. Зважаючи на зазначене сума страхового відшкодування складає: 36 х 6700 = 241200грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19, під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Тому суд не приймає до уваги посилання відповідачів у своїх відзивах на те, що для отримання [PERSON] права на утримання вона повинна мати дохід, менший встановленого Законом прожиткового мінімуму, натомість розмір її пенсії перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки саме по собі отримання пенсії, яка перевищує прожитковий мінімум, не свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі. Крім цього, відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц, провадження № 61-33638св18; від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц, провадження № 61-20355св19; від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, провадження № 61-320св20; від 08.09.2021 по справі №577/1316/20-ц. З огляду на викладене, судом встановлено, що [PERSON] перебувала на утримані померлого сина [PERSON] , що підтверджується довідкою від 07 грудня 2023 року № 490, виданою старостою Великокручанського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області. [PERSON] досягла пенсійного віку, є непрацездатною особою, а тому відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. Посилання відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» у відзиві на те, що довідка про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] до моменту його смерті не є належним доказом, безпідставне, оскільки суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.03.2019 у справі № 643/207/16-ц (провадження № 61-33638св18), в якій передбачено, що підпунктом «е» пункту 35.2 статті 35 Закону не встановлено чіткого переліку документів на підтвердження факту перебування особи на утриманні потерпілого, а тому необхідно дійти висновку, що такими документами можуть бути, в тому числі, надана довідка житлово-експлуатаційної організації з місця проживання (реєстрації) або довідка органу місцевого самоврядування про перебування на утриманні чи про спільне проживання із заявником. Тому позивачкою у цій справі надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що вона дійсно знаходилася на утриманні свого сина [PERSON] , який помер [INFO] , і його доходи на день смерті були основним джерелом засобів для її існування. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що [PERSON] перебувала на утриманні свого сина [PERSON] на день його смерті, тому належить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та АТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивачки суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 120600,00грн з кожного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Позивачка [PERSON] в силу Закону звільнена від сплати судового збору. Відповідачі АТ «СК «Країна» та ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» не звільнені від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з них належить стягнути судовий збір за дві вимоги майнового характеру в розмірі 2422,40грн на користь держави, тобто по 1211,20грн з кожного відповідача.

Outcome: approved