Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

28.05.2024 року до Яготинського районного суду Київської області із Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа (єдиний унікальний номер: 359/3214/24, провадження №: 2/359/1892/2024) за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в особі представника Звензик Віталія Вадимовича до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. До Бориспільського міськрайонного суду Київської області 01.04.2024 року надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в особі представника Звензик Віталія Вадимовича до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 року справу було передано до розгляду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О. від 10.04.2024 року вказану справу передано до Яготинського районного суду Київської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року справу передано для розгляду головуючому судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А.. Позивач в особі представника Звензик Віталія Вадимовича звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідно до позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 16808,62 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова кампанія "ВУСО" (далі-Страховик) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЮАЛОС" (далі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 21298259-02-18-20 від 21.09.2023 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме причепа WIELTON NB3 , д.р.н. [NUMBER] . 19.01.2024 р. на а/д Київ Харків, 45 км. Київської області, Бориспільського району, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю причепа WIELTON NB3 д.р.н. [NUMBER] та автомобіля Аudi А6, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі ТЗ) отримали механічні ушкодження). Згідно з Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі - №359/975/24 від 04 березня 2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є [PERSON] . 19.01.2024 року, о 19 год. 35 хв., а/д Київ Харків, 45 км. Київської області, Бориспільського району, перехрестя круговим рухом водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Аudi А6, д.р.н. [NUMBER] , рухаючись в крайній смузі для руху під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу транспортному засобу "SCANIA N323" д.н.з. [NUMBER] з напівпречепом WIELTON NB3 д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП України. Вина [PERSON] у вчиненні правопорущення підтверджується його поясненнями наданими в судовому засіданні, схемою місця дорожньо - транспортної пригоди від 19.01.2024 року, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] , карткою обліку адміністративного правопорушення від 19.01.2024 року, а також фотоматеріалом. Суд приходить до висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 21298259-02-18-20 від 27.09.2023 року страховим випадком є Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) (п.4.1.1. Договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (п.5.1. Договору страхування). Підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обрана Страховиком (п 5.2. Договору страхування). Відповідно до Акту виконаних робіт №2400491 від 06.02.2024 року вартість відновлювального ремонту причепа WIELTON NB3, д.р.н. [NUMBER] складає 16 808,62 грн. Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 16 808,62 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом №2343199-1 від 08.02.2024 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~та платіжною інструкцією № 8726 від 08.02.2024 року. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо ТЗ Аudi А6, д.р.н. [NUMBER] , він номер: [NUMBER] не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент події не була забезпечена за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи. Згідно з постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №309/975/24 від 04 березня 2024 року винною особою є [PERSON] . У Постанові Верховного суду України від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, суд визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Якщо відновлювальний ремонт транспортного засобу не проводився, то розмір шкоди визначається виходячи з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. А так як відновлювальний ремонт причепа WIELTON NB3, д.р.н. [NUMBER] здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердженням чого є Акту виконаних робіт № 2400491 від 06.02.2024 року, яким визначено, що вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 16 808,62 грн. За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 2343199-1 від 08.02.2024 року по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 17 847,78 грн, виплата якого підтверджується позивачем наявними в матеріалах справи платіжною інструкцією № 8726 від 08.02.2024 року. Тому, в даному випадку розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 16 808,62 грн. Представник позивача в засідання також не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, в позові просив задоволити позовні вимоги в повному розмірі, розгляд справи без його участі. Відповідач в заяві до суду просив розглядати справу в його відсутність, в заяві вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що ПРАТ "СК "ВУСО" здійснює свою діяльність на підставі статуту та займається іншими видами страхування, крім випадків життя (а.с. 7-10). Між Приватним акціонерним товариством "Страхова кампанія "ВУСО" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІОАЛОС" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 21298259-02-18-20 від 21.09.2023 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме причепа WIELTON NB3, д.р.н. [NUMBER] . (а.с.11-19) Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі - №359/975/24 від 04 березня 2024 року, вбачається, що 19.01.2024 року, о 19 год. 35 хв., а/д Київ Харків, 45 км. Київської області, Бориспільського району, перехрестя круговим рухом водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Аudi А6, д.р.н. [NUMBER] , рухаючись в крайній смузі для руху під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу транспортному засобу "SCANIA N323" д.н.з. [NUMBER] з напівпречепом WIELTON NB3 д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїться та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП України. З даної постанови вбачається, що винною особою у скоєнні ДТП, є [PERSON] (а.с. 19-30). Відповідно до Акту виконаних робіт №2400491 від 06.02.2024 року вартість відновлювального ремонту причепа WIELTON NB3, д.р.н. [NUMBER] складає 16 808,62 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 16 808,62 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом №2343199-1 від 08.02.2024 року та платіжною інструкцією № 8726 від 08.02.2024 року. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо ТЗ Аudi А6, д.р.н. [NUMBER] , він номер: [NUMBER] не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЮАЛОС" було здійснено страхові виплати в розмірі 16808, 62 гривень (а.с. 31-37). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦКК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ІІК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтями 979, 980 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інщі умови договору. Також даний термін викладений у ст. 979 ЦК України, згідно якої визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або інщій особі, визначеній у договорі, грощову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно відповідача (крім передбачених законом) відносно суми позову, предмета спору, а відповідача не довів незаконність дій позивача. Твердження можливе відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved