Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] 26.03.2024 звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог- служба в справах дітей Побузької селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на її утримання з кожного розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) , але не менше частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття; судові витрати покласти на рахунок позивача. 05.04.2024 ухвалою суду позовна заява залишена без руху. 22.04.2024 представник позивача подала до суду позовну заяву в новій редакції , а саме звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог- служба в справах дітей Побузької селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) , але не менше частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття; судові витрати покласти на рахунок позивача. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] та перебуває на їх утриманні. Причиною стало психічне та фізичне насильство з боку матері. Під час стресу дитина самостійно наносить собі ріжучі рани на лівому передпліччі, на якому є множинні рубці від поверхневих різаних ран. Мати ніякої участі у вихованні своєї дитини не приймає, не цікавиться життям доньки, не відвідує батьківські збори, не надає матеріальну допомогу, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Наразі батько дитини сплачує аліменти, але незважаючи на те, що дитина проживає з дідусем та бабусею, мати дитини гроші використовує на власні потреби, уникає зустрічей з дитиною, повністю ігнорує її. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано службу в справі дітей Побузької селищної ради, як орган опіки та піклування Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , матері дитини [PERSON] , та батька дитини [PERSON] , а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання ухвали суду від 23.04.2024 орган опіки та піклування 14.05.2024 надав суду висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] . 02.09.2024 представник відповідача через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, однак суд відзив на позовну заяву до уваги не бере, оскільки доданий до суду з пропущеним строком його подання, ухвалу про відкриття провадження відповідач отримала рекомендованим листом під підпис 01.05.2024, відповідно строк подання відзиву закінчився 15.05.2024. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав не заперечив проти задоволення позову, надав суду заяву відповідача про визнання позовних вимог. Орган опіки та піклування в судовому засіданні підтримав висновок комісії та не заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею неповнолітньої [PERSON] , яка протягом тривалого часу проживає разом з нею та дідом, знаходиться на їх утриманні, оскільки її донька [PERSON] вчиняє психологічний та фізичне насильство на дитину, внаслідок чого дитина отримала психологічний стрес, внаслідок чого самостійно наносить собі ріжучі рани на передпліччі. Дитина категорично не бажає спілкуватися із матір`ю. Матір дитини ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Аналогічні покази в судовому засіданні надав свідок [PERSON] . В судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON] суду пояснила, що з матір`ю знаходиться в неприязних відносинах, оскільки мати вчиняє проти неї психологічне та фізичне насильство, категорично не бажає проживати разом з нею, та просить позбавити її батьківських прав відносно неї та залишити її проживати разом з дідом та бабою з якими довгий час проживає та які виховують та утримують її. Заслухавши представників позивача та відповідача, представника органу опіки та піклування, свідків, врахувавши думку дитини, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті та висновок органу опіки та піклування, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, врахуваши заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . [PERSON] в зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копія паспорта № [NUMBER] , виданий 17.12.2018 органом №3517. Відповідно до акту обстеження про встановлення факту проживання [PERSON] від 07.12.2023, [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею, в зв`язку з складними сімейними обставинами. Згідно довідок №178 від 05.12.2023, виданих Побузьким ліцеєм Побузької селищної ради [PERSON] навчається в 9 класі,, мати та батько дитини контакту з ліцеєм не підтримують, із вчителями не спілкуються, не беруть участі в батьківських зборах. Як вбачається з копії огляду лікаря від 21.11.2023 [PERSON] , на лівому передпліччі є множинні рубці від поверхневих різаних ран. Відповідно до висновку комісії захисту прав дитини Побузької селищної ради, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню дитини [PERSON] , [INFO] . Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, а обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Оскільки відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог після початку розгляду справи вимоги ч. 1 ст.142 ЦПК України не застосовуються. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем квитанції №5552-6888-1332-1762 від 25.03.2024, остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору про стягнення аліментів, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 1211 грн 20 коп. судового збору на користь держави. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved