Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 18.06.2024, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 05.08.2011 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №299. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 05.08.2011 сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та взаємовідносини у сім`ї, виникненням суперечок. Стосунки між ними фактично припинені понад 2 роки, спільного господарства вони не ведуть. Можливості примирення та подальшого збереження сім`ї позивач не вбачає, оскільки, на його переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме його інтересам. Майнового спору, а також спору щодо визначення місця проживання дітей, їх утримання між сторонами немає. Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До початку розгляду справи по суті, 08.08.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Жданюк Т.С. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про надання сторонам строку на примирення тривалістю в 3 (три) місяці, оскільки [PERSON] категорично не згодна із пред`явленими [PERSON] вимогами та заперечує проти розірвання шлюбу, маючи намір зберегти їх сім`ю. Відповідач [PERSON] 07.08.2024 також направила на електронну пошту звернення із запереченням проти розірвання шлюбу. Додатково зазначила, що наразі вона перебуває з дітьми за кордоном, та про намір [PERSON] розлучитись не знала. Ухвалою суду від 08.08.2024 за клопотанням представника відповідача подружжю надано строк на примирення тривалістю в 3 місяці, до 08.11.2024; провадження у справі зупинене до 08.11.2024 включно до закінчення строку на примирення, на підставі п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.11.2024 провадження у справі поновлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Зі сплином строку на примирення подружжя не примирилось, його позиція щодо розлучення є незмінною. Після сплину визначеного судом строку на примирення відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Таку позицію відповідача та бездіяльність суд розцінює як відсутність наміру приймати участь в подальшому розгляді справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданої позивачем заяви та попередньо висловленої сторонами позиції у справі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.08.2011 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №299, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2011. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей доньок [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , повторно видане 26.04.2019) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.01.2017). Судовим розглядом\~встановлено,\~щошлюбні стосунки між сторонами припинено з у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на сімейне життя. Наразі стосунків, притаманних подружжю, вони не підтримують, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.«с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Під час розгляду справи, з урахуванням відповідного клопотання представника відповідача, суд застосовував положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, що позитивних результатів не дало. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач до суду не з`явилася, заяв із запереченнями проти розірвання шлюбу не подала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомила. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання\~суду,\~в судовому\~засіданні зібрано\~достатньо доказів,\~які підтверджують,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження сім`ї\~стали неможливими,\~а збереження\~шлюбу суперечитиме\~інтересам сторін,\~оскільки навіть\~після надання\~сторонам строку\~на примирення\~їх сім`ю\~зберегти не\~вдалося.\~Наразі позиція\~позивача залишається\~категоричною.\~Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, адже примушування до шлюбу є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2011 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність від відповідача заяви про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~211 грн. 20 коп. Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат позивач не заявляла.

Outcome: approved