Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на земельну частку (пай), яка знаходиться в урочищі «Ратунда-1» с. Перекоси Калуського району Івано-Франківської області розміром 26,97 в умовних кадастрових гектарах. Свою позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] і відповідно до цивільного законодавства України наступив час відкриття спадщини. На день відкриття спадщини [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка знаходиться в урочищі «Ратунда-І» с. Перекоси Калуського району, розміром 26,97 в умовних кадастрових гектарах. 28 листопада 2023 року вона звернулася зі заявою до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир Марії Василівни про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Вивчивши надані нею документи приватний нотаріус Локатир M.B. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не пред?явлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 009518, виданий на прізвище останнього, тому рекомендовано звернутись в суд щодо вирішення питання по суті. Щодо даної відмови, то може пояснити, що дійсно [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ № 009518, який був зареєстрований 03.09.1999 в розмірі 26,97 умовних кадастрових гектарів, про що підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 28.06.2024. Даною земельною ділянкою [PERSON] постійно користувався, а після його смерті, вона як його дружина продовжувала користуватися зазначеною земельною ділянкою, вступивши в управління та володіння спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Представник позивачки адвокат Лопух З.Я. подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить здійснювати за його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Не заперечує щодо задоволення позову. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 13.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 29.11.2024 відповідачка подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Не заперечує щодо задоволення позову 03.12.2024 представник позивачки адвокат Лопух З.Я. подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а розгляд справи просить здійснювати за його відсутності. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачки та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2023 (а.с. 10). Факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] , який є її чоловіком, підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.01.1983 (а.с. 12). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Локатир М.В. зі заявою № 319 від 28.11.2023 про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 5). Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 74911364 від 28.11.2023 після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Локатир М.В. була зареєстрована спадкова справа за № 71634964 (а.с. 7). Листом приватного нотаріуса Локатир М.В. за вих. № 242/02-31 від 26.08.2024 [PERSON] повідомлено про те, що у видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] неможливо, оскільки не пред?явлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 009518, виданий на прізвище останнього (а.с. 4). Відповідно до довідки № 250 від 18.09.2023, виданої виконкомом Войнилівської селищної ради зазначено, що згідно зі записом в погосподарській книзі № 7, стор. 77 особовий рахунок № [NUMBER] (за 1996-2000 роки) виконкому Томашівської сільської ради [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] , в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за вказаною адресою і розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0.2005 га, що знаходиться на території Томашівського старостинського округу Войнилівської селищної ради. В житловому будинку на день смерті [PERSON] . окрім нього такого проживали: теща [PERSON] , яка померла [INFO] , та дружина [PERSON] (а.с. 11). Згідно з листом в.о. начальник ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 28.06.2024 зазначено, що за інформацією наданою відділом № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління встановлено, що згідно з реєстрацією сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки по с. Перекоси за [PERSON] зареєстрований 03.09.1999 за № 22 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 009518 в розмірі 26,97 умовних кадастрових гектарів. Додатково повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 № 801, сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався громадянину України - власнику земельної частки (паю) тільки в одному екземплярі (а.с. 14). Вартість вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2024 становить 20092,48, що підтверджується листом в.о. начальник ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 20.09.2024 (а.с. 21). Відповідно до довідки від 28.10.2024 № 206, виданої виконкомом Войнилівської селищної ради земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться в урочищі «Ратунда-1» с. Перекоси Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 22). Таким чином між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 26,97 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в урочищі «Ратунда-1» с. Перекоси Калуського району Івано-Франківської області розміром. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, після смерті [PERSON] належну йому земельну частку (пай) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР успадкувала його дружина - позивачка по справі [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, оскільки вона проживала зі спадкодавцем на день його смерті та продовжувала користуватися спірною земельною ділянкою, що в свою чергу не спростовано відповідачкою. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини та спадкоємців, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та від спадкового майна не відмовлявся, відповідачка позовну заяву визнала, а також те, що позивачка не може оформити свої спадкові права через відсутність сертифікату на право земельну частку (пай) після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на земельну ділянку (пай) розміром 26,97 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в урочищі «Ратунда-1» с. Перекоси Калуського району Івано-Франківської області. На підставі викладеного ст.ст. 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 392, 1225 ЦК України, ст. 81, п. 16, 17 Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 2, 13, 80, 81, 206, 211, 247 ЦПК України,

Outcome: approved