Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Заявниця - [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила наступне. [INFO] в м. Миколаєві померла мати заявниці - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд та будівель, що розташований в [ADDRESS] . Ще за життя спадкодавиця [PERSON] - [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд та будівель, що розташований в [ADDRESS] , своїй дочці - [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт був засвідчений 26.09.2013 року державним нотаріусом П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 3-63. Заявниця [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом, звернулася до державного нотаріуса П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з питань видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 листопада 2023 року № 854/02-31, у зв`язку із помилками, а саме: в свідоцтві про народження заявниці, прізвище матері вказано як « [PERSON] ікова», а в графі мати - по батькові вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть спадкодавиці, прізвище матері вказано як « [PERSON] ійникова», а по - батькові « [PERSON] ». Таким чином, невідповідність в документах на підтвердження факту родинних відносин заважає заявниці реалізувати свої особисті, майнові права, а тому остання вимушена звернутися до суду із даною заявою та просить суд встановити факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, заявниця зазначила, що [PERSON] є її рідною сестрою та рідною дочкою спадкодавиці, яка прийняла спадщину після смерті матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер № 4823380600:10:000:0766, площею 4,0561 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в Миколаївській області, Вітовський район, Галицинівська сільська рада; земельну ділянку, кадастровий номер № 4823380600:07:000:0841, площею 0,0300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в Миколаївській області, Вітовський район, Галицинівська сільська рада. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа - П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала заяву про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч., ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст., ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно гі. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004р. тощо. На підставі ч.1, ч.2 ст. 293, 294, п.1 ч.1 ст. 315 -316, 318-319 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю заявниці - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved