Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

19 серпня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» направило поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 18 вересня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року від АТ КБ «ПриватБанк» було витребувано відомості про держателя банківської картки, виписку по карті та зарахування коштів. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях посилався на те, що 09 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101635741, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачеві кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів з кінцевою датою повернення 09 липня 2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1 % на день у розмірі 1 800 грн. договір було укладено в електронній формі шляхом реєстрації відповідача в інформаційно-комунікаційній системі кредитора та підписання договору електронним підписом. Твердження відповідача про те, що факт укладення договору не підтверджений доказами, безпідставне. Відповідач не оспорював укладення договору. Також він не був позбавлений можливості відмовитися від договору протягом 14 днів від дати його укладення шляхом повідомлення позикодавця в письмовій формі та повернення грошових коштів і сплати відсотків за період з дня одержання коштів до дня їх повернення. Кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок [PERSON] та ним частково були сплачені кошти на повернення кредиту. Умовами кредитного договору встановлено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, і таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Наданий витяг з реєстру боржників був наданий з технічною помилкою (опискою), було передано право вимоги саме до [PERSON] , зазначено його РНОКПП, дату реєстрації, номер кредитного договору, серія і номер паспорта та дата його народження. Доказів визнання договору факторингу чи договору про відступлення права вимоги недійсними, чи оскарженні відповідних договорів відповідачем до матеріалів справи не надано. 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позикодавець відступив право вимоги за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року. На підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр», до позивача перейшло права вимоги, у тому числі за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, тому станом на 10 вересня 2024 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитними зобов`язаннями становить 30 428 грн. 94 коп., з яких 5 174 грн. заборгованість за тілом кредитом, 24 654 грн. 94 коп. заборгованість за відсотками по кредиту, 600 грн. заборгованість за комісією. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року у розмірі 30 428 грн. 94 коп., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. У своїй заяві представник позивача справу просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві та запереченнях на відповідь на відзив проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір. Договір про споживчий кредит № 101635741 від 09 червня 2021 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), саме зазначення персональних даних не підтверджує проходження верифікації та ідентифікації. До матеріалів справи не надано доказів про проходження відповідачем ідентифікації, не долучено документів, що підтверджують особу позичальника, а у платіжному дорученні про перерахування кредитодавцем коштів, номер платіжної картки частково прихований, у зв`язку з чим його неможливо точно встановити, тому банківські реквізити є невизначеними. Також до матеріалів справи не надано доказів сплати грошових коштів за отримання права вимоги за кредитними договорами. Також до матеріалів справи долучено витяг з реєстру боржників до договору факторингу, з якого вбачається [PERSON] , а не [PERSON] . У самому реєстрі боржників боржник [PERSON] відсутній. Договір про споживчий кредит № 101635741 від 09 червня 2021 року було укладено строком на 30 днів на період з 09 червня 2021 року по 09 липня 2021 року, тому у позивача відсутнє право нарахування відсотків, передбачених договором, поза межами дії кредитного договору. Умови кредитного договору, на які посилається позивач про строк дії договору, є суперечливими, оскільки в самих умовах договору вказано, що строк користування кредитними коштами становить 30 днів з 09 червня 2021 року по 09 липня 2021 року. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідачеві не було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором. Позивачем нараховано непропорційну велику суму відсотків за користування кредитними коштами та не надано належного розрахунку та виписки про рух коштів на рахунку. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами не підлягають задоволенню. Заявлений до стягнення з відповідача розмір на правничу допомогу є непомірним, оскільки позовна заява є шаблонним документом, справа про стягнення заборгованості є простою та не потребує додаткових знань у галузі права. У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглядати за її відсутності і відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено кредитний договір № 101635741, відповідно до умов якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 09 липня 2021 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1 % на день у розмірі 1 800 грн і сплатити комісію у розмірі 600 грн. (а.с. 6-9). 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив право вимоги за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року (а.с. 17-19, а.с. 20-21). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 та до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року (а.с. 23-25, 81-86, 93). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року становить 30 428 грн. 94 коп. (а.с. 15). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, грошові кошти не повернув, відсотки не сплатив. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 09 червня 2021 року по 09 липня 2024 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 24 654 грн. 94 коп. заборгованості за відсотками. Проте, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Договір між сторонами було укладено на строк з 09 червня 2021 року по 09 липня 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 09 липня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, розмір відсотків, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача, становить 1 800 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про неотримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок, оскільки відповідно до платіжного доручення № 28550571 від 09 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» було перераховано на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», відповідачеві грошові кошти у розмірі 6 000 грн. (а.с. 13). На виконання ухвали суду від 21 жовтня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» надано судові відомості про зарахування грошових коштів на карткових рахунок [PERSON] у розмірі 6 000 грн. 09 червня 2021 року, що спростовує твердження відповідача про неотримання кредитних коштів від ТОВ «Мілоан». Заперечення в іншій частині проти задоволення позовних вимог містять посилання на норми права та не містять спростувань правомірності заявлених позивачем позовних вимог, а зводяться лише до переоцінки доказів. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101635741 від 09 червня 2021 року у розмірі 7 574 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 174 грн., заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 1 800 грн. та комісії у розмірі 600 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 9 000 грн. є завищеною. Крім цього, аналіз доказів і документів для подання позовної заяви не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки доказами по даній справі є сам кредитний договір, договір факторингу, які були наявні у позивача, а також виписка з карткового рахунку відповідача, виконана за допомогою комп`ютерної програми. Крім цього, суд зауважує, що кількість годин, витрачених на складання позовної заяви про стягнення заборгованості, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1). З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 753 грн. 69 коп. (7 574 грн. х 3 028 грн. / 30 428 грн. 94 коп. = 753 грн. 69 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр», складає 11 327 грн. 69 коп. (7 574 грн. + 753 грн. 69 коп. + 3 000 грн. = 11 327 грн. 69 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved