Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] в с. Клепали Конотопського (раніше Буринського) району Сумської області померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] , заповіт від її імені не посвідчувався. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) у землі САПТ ЗТ ім. Горького на території Буринської міської ради, яку своєчасно прийняла її рідна сестра [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яка була єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , однак нотаріально не оформила і померла [INFO] у с. Михайлівка Конотопського району Сумської області. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . За життя, [PERSON] склала заповіт, який 27.01.1998 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Холод В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3, в якому все майно заповіла йому. Таким чином, єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] став він (позивач [PERSON] ) та своєчасно прийняв спадщину після її смерті. Він звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. з приводу до оформлення спадщини. Однак, листом від 15.07.2024 року, нотаріусом йому було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на його ім`я, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), яка є об`єктом спадщини, що підтверджувало б право власності на неї за померлою [PERSON] , а також через відсутність документів підтверджуючих факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Неможливість підтвердження родинних стосунків між померлими [PERSON] та [PERSON] , зумовлена відсутністю їх свідоцтв про народження та свідоцтва про одруження [PERSON] .. При звернені до Державного архіву Сумської області родинні відносини між зазначеними особами підтвердити не вдалося. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності САПТ ЗТ ім. Горького, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області, належне [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0086730, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 27.01.1998 секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області Холод В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3 після померлої [INFO] [PERSON] .. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.07.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від із Сумського державного нотаріального архіву із Сумського державного нотаріального архіву копію спадкової справи за №91/2003 заведену 25.02.2003 року Буринською районною державною нотаріальною конторою після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та по якій 25.02.2003 року видані свідоцтво про право на спадщину за № 315 (бланк ВАС 977402) та 02.03.2024 року свідоцтво про право на спадщину за № 239 (бланк ВВВ 532363). Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 07.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Спасьоненко О.В., заявлені позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Від представника відповідача Буринської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та відсутність заперечень по суті поданої позовної заяви. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності представника відповідача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає в с. Михайлівка Конотопського району Сумської області та особисто знала [PERSON] та [PERSON] , які були рідними сестрами та проживали в цьому селі. Після того як [PERSON] переїхала проживати в с. Чумакове то постійно приїздила до своєї сестри [PERSON] в гості та вона неодноразово бачила їх разом і вони були дуже схожі між собою. Чоловіка та дітей в [PERSON] не було. Аналогічні покази надав свідок [PERSON] . Заслухавши доводи представника позивача, показання свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Клепали Буринського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). За життя остання, будучи колишнім членом сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Горького отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0086730, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який 01.08.1996 року було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №230, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0086730 та висновком про оціночну вартість земельної ділянки (а.с.16, 22). Згідно вимог ч.9 ст.5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серії СМ №0086730. Відповідно до п.п.1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.ст.524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст.530 ЦК УРСР). Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області №02-28 від 02.12.2020 р. [PERSON] , 1921 року народження, яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її рідна сестра [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Клеалівської сільської ради не складався та не посвідчувався (а.с.9). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, інформація у Спадковому реєстрі після померлої [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.19, 20). Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, але нотаріально її не оформила. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Михайлівка Буринського району Сумської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яке вона отримала у спадщину після смерті сестри [PERSON] , але за життя не оформила нотаріально. Згідно довідки Михалівського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області №7 від 29.01.2024 року [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і була постійним жителем села. Після її смерті залишилося спадкове майно. Заповіт від імені [PERSON] Михайлівською сільською Буринського району Сумської області посвідчувався 27.01.1998 року, зареєстровано в реєстрі за №3. Заповіт Михайлівською сільською Буринського району Сумської області не змінювався і не скасовувався. На день смерті [PERSON] разом з нею ніхто не проживав і ніхто не був зареєстрований. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.11). Згідно заповіту від 27.01.1998 року посвідченого секретарем Холод В.В. виконкому Михайлівської сільської ради народних депутатів Буринського району Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за №3, [PERSON] , проживаюча с. Михайлівка Буринського району Сумської області, за життя, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день ї смерті на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв подавши до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, на підставі чого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори 25.02.2003 року було заведено спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 2608593, номер у нотаріуса 91) та 25.02.2003 року і 02.03.2004 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (номер у Спадковому реєстрі 31076388, номер в реєстрі нотаріальних дій 315) та номер у Спадковому реєстрі 31663338, номер в реєстрі нотаріальних дій 239, що вбачається з витягу зі Спадкового реєстру та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.18, 54-56). З метою оформлення спадщини, а саме права на земельну частку (пай) належної померлій [INFO] [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла її рідна сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , не оформивши спадщини, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В., в зв`язку з чим на його усне звернення приватним нотаріусом надано письмову відповідь, в якій роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на його ім`я унеможливлюється, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), яка є об`єктом спадщини, що підтверджувало б право власності на неї за померлою [PERSON] , відсутністю документу на підтвердження факту зміни прізвища спадкодавця [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » та відсутністю свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] . Також роз`яснено, що при таких обставинах питання успадкування підлягає вирішенню в судовому порядку (а.с.21). Так, з листа Державного архіву Сумської області Сумської обласної державної адміністрації №Ш-23 від 12.03.2024 вбачається, що книги реєстрації актів громадянського стану про народження по с. Михайлівка Буринського району Сумської області за 1926 рік на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та місцезнаходження їх невідоме, тому підтвердити факт народження [PERSON] немає можливості (а.с.15). Згідно листа Державного архіву Сумської області Сумської обласної державної адміністрації №Ш-24 від 12.03.2024 вбачається, що книги реєстрації актів громадянського стану про народження по с. Михайлівка Буринського району Сумської області за 1921 рік на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та місцезнаходження їх невідоме, тому підтвердити факт народження [PERSON] немає можливості (а.с.15 (зворотна сторона). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в с. Михайлівка Буринського району Сумської області та її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (російською мовою) (а.с.14). Із свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] , 1950 року народження та [PERSON] , 1951 року народження, одружились 30.10.1971 року, після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 30.10.1971 року зроблено відповідний запис за №24 (а.с.14). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в с. Слобода Буринського району Сумської області та його батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (російською мовою) (а.с.13). Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам та показам свідків суд вважає, що наявність родинних зв`язків [PERSON] з [PERSON] , які були рідними сестрами, повністю доведено позивачем, а тому наявні підстави для встановлення даного факту, оскільки від його встановлення залежить виникнення його прав щодо спадкового майна. Відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, а також те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину, яка йому належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved