Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про усунення перешкод у здійсненні дідом своїх прав щодо виховання онуки. В обґрунтування позову вказував, що [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] , [INFO] народила доньку [PERSON] . Отже, [PERSON] є онукою позивача. Донька [PERSON] 19 вересня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Батьком внучки [PERSON] є [PERSON] , рішенням Ірпінського міського суду Київської області №367/7317/17 від 28.12.2018 року позбавлений батьківських прав у відношенні малолітньої доньки. [PERSON] двічі визнавався винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. На даний час відкрито кримінальні провадження відносно [PERSON] , які внесені до ЄРДР: №12021110400186 від 13.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126 КК України, №42021112320000107 від 21.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, №12021116040000738 від 04.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 КК України та №12021116040000520 від 10.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Домовитись з донькою [PERSON] про спілкування з внучкою позивачу не вдається. Позивач звертався до Служби у справах дітей та сім?ї Бучанського району Київської області Ірпінської міської ради з проханням визначити способи участі у вихованні онуки та спілкуванні з нею. Проте, Служби у справах дітей та сім?ї Бучанського району Київської області Ірпінської міської ради мені повідомила, що дане питання вони не вирішують і рекомендували звернуся до суду. 07.06.2023 року року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні з онукою, у зв`язку із чим просила у позові відмовити. 13.06.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вказав, що на даний час відповідачка не дозволяє позивачу бачитися з онукою та спілкуватися з нею. Вважає, що відповідачка порушує права онуки позивача на сімейне виховання, забороняючи [PERSON] спілкуватися з дідом, бабою та іншими родичами, та права позивача як діда на спілкування з внучкою та участь у її вихованні. 14.11.2023 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, у якій позивач просив: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] , брати участь у вільному спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] ; визначити способи та порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуки:спілкування кожний другий та четвертий тиждень місяця з 18:00 години п`ятниці до 18:00 години неділі, без присутності матері дитини, з правом забирати дитину до місця мого проживання за адресою [ADDRESS] , з ночівлею онуки за моїм місцем проживання та можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку; у період весняних канікул кожного року передавати онуку на тиждень з суботи 18:00 годин до наступної п`ятниці 18:00 годин з правом перебування та ночівлі за моїм місцем проживання за адресою [ADDRESS] , без присутності матері дитини; протягом трьох тижнів підряд у період літніх канікул кожного року перебування онуки зі мною з проживанням та правом виїзду по території України на відпочинок, без присутності матері. Місяць трьохтижневого відпочинку (червень, липень, серпень) визначається за домовленістю між мною та моєю донькою [PERSON] ; побачення у будь-який інший день, за бажанням онуки з 16:00 години до 18:00 годин зі зміною геолокації по місту Ірпінь, щотижня, з відвідування мого місця проживання за адресою [ADDRESS] ; \~ \~ \~ \~побачення у святкові дні 1 січня, 7 січня, 1 червня, 18 липня з 10:00 годин до 19:00 годин, [INFO] з 10:00 годин до 12:00 годин щорічно, без присутності матері, з відвідування мого місця проживання за адресою [ADDRESS] та з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку; у встановлений графік побачень надати мені можливість відвідувати з онукою [PERSON] , без присутності матері, культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, кінотеатри, зоопарки, театри, виставки, дитячі кафе та інші заклади, дитячі майданчики та парки, в тому числі поза межами населеного пункту мого проживання; надати можливість безперешкодно відвідувати культурно-масові заходи за участі моєї онуки в Ірпінському гуманітарному ліцеї «Лінгвист» ім. З. Алієвої та інших закладах освіти в яких буде навчатися в майбутньому онука [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] забезпечувати зустрічі онуки позивачем у встановлений для спілкування час; безперешкодно спілкуватися з онукою [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного та електронного зв`язку у зручний для неї час. Надання інформації матір`ю про стан здоров`я дитини та де і з ким залишена онука у разі відсутності матері; у разі непередбачених обставин (хвороба дитини та інше) зустрічі переносити на інші дні за домовленістю. 28.12.2023 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову. Відповідачка вважає, що [PERSON] не подано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували факт чинення відповідачкою перешкод [PERSON] у спілкуванні з онукою. Крім того запропонований позивачем порядок та спосіб спілкування з онукою суперечить інтересам дитини. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Надав пояснення, що відповідачка разом з чоловіком проживає на орендованій квартирі. Онука проживала разом з дідусем та бабусею, а відповідачка забирала онуку до себе на вихідні. Згодом онука почала скаржитись на самопочуття. У 2021 році позивач разом з дружиною звернулись до поліції із заявою про вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] за ст.ст. 152, 153 ККУ. З цього часу відповідачка почала забороняти бачитись із онукою та змінювати місце проживання. Позивач із дружиною звернулися до Служби у справах дітей та сім`ї. У травні 2021 року дід і баба хотіли побачитись із онукою та прийшли до помешкання, де проживала відповідачка разом з сім`єю, двері відкрив [PERSON] , та побив позивача та його дружину, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Відповідачка в той момент була на роботі. У 2023 році позивач прийшов до відповідачки, щоб поспілкуватись із онукою, на що [PERSON] відповіла, щоб [PERSON] чекав рішення суду. Так, з березня 2021 року по теперішній час відповідачка не дає позивачу спілкуватися з його онукою. Позивач хоче визначити порядок спілкування з онукою без присутності матері та вітчима. У судовому засіданні відповідачка надала пояснення, що вона не забороняє бачитись дідусю з онукою, вона заперечує тільки спілкування [PERSON] із бабусею. Відповідачка хоче, що дід бачився з онукою без присутності бабусі, або за присутності відповідачки. Просила задовольнити позов частково, визначивши побачення діда з онукою у присутності матері вівторок, четвер кожного тижня з 13:00 до 17:00 год. з відвідуванням розважальних закладів. Заперечила щодо побачень у святкові дні та на канікулах. У судовому засіданні [PERSON] , будучи приведеним до присяги та допитаним як свідок, надав суду показання, згідно яких зазначив, що позивач [PERSON] є його батьком, а відповідачка [PERSON] є його рідною сестрою. Йому відомо, що приблизно з 2021 року його сестра не дає бачитись батьку з онукою, у зв`язку із тим, що є справа щодо чоловіка його сестри про розбещення малолітньої племінниці. [PERSON] також не дають спілкуватися з племінницею. [PERSON] не спілкується із сестрою з 2022 року через те, що [PERSON] погано відноситься до батьків та не дає батьку спілкуватися з [PERSON] . До 2021 року у батьків часто бувала [PERSON] . У судовому\~засіданні [PERSON] ,\~будучи приведеною\~до присяги\~та допитаною\~як свідок,\~надала суду\~показання,\~згідно яких\~зазначила,\~що [PERSON] \~є її\~чоловіком,\~а відповідачка\~ [PERSON] \~є її\~донькою.\~28.07.2017\~року бабуся\~з дідусем\~забрали [PERSON] \~із роддому.\~З того\~часу дитина\~та відповідачка\~проживала у\~них.\~З 2219\~року відповідачка\~почала жити\~з [PERSON] \~на орендованій\~квартирі,\~а дитина\~залишилась проживати\~у бабусі\~з дідусем,\~періодично відповідачка\~забирала дитину\~до себе.\~У 2020\~році [PERSON] \~привіз дитину\~до бабусі\~з дідусем,\~ [PERSON] \~помітила пошкодження\~на статевих\~органах дитини.\~ [PERSON] повідомила,\~що це\~зробив її\~відчим [PERSON] .\~Внаслідок цього\~з відповідачкою\~відбувся конфлікт.\~Бабуся з\~дідусем шукали\~психолога,\~щоб поговорити\~з дитиною.\~Згодом після\~консультації з\~юристами,\~бабуся і\~дідусь звернулися\~до поліції.\~Після подачі\~заяви до\~поліції,\~відповідачка приїхала\~та забрала\~дитину.\~З того\~часу вони\~з онукою\~не бачились.\~Постановою апеляційного\~суду [PERSON] було дозволено зустрічатись із малолітньою онукою кожного вівторка з 10 години до 18 години та кожні другу та четверту суботу місяця з 10 години до 18 години за участі матері та зобов`язати останню передавати дівчинку бабусі для зустрічей. [PERSON] не дає дитині зустрічатись із бабою та дідом. У квітні 2021 року [PERSON] побив [PERSON] та [PERSON] , останній зламав руку. Наразі в поліції триває розслідування по даному питанню. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.04.2021 року. [PERSON] , [INFO] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17.08.2017 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу №00030353664 від 14.04.2021 року. Таким чином, [PERSON] є онукою [PERSON] . Внучка із самого народження проживала із дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] в їхній спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 19 вересня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00030352640 від 14.04.2021 року. Батьком [PERSON] \~є [PERSON] .\~Рішенням Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~№367/7317/17\~від 28.12.2018\~року [PERSON] позбавлений батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживала разом із [PERSON] та [PERSON] . Після одруження з [PERSON] вона переїхала жити разом з ним на орендовану квартиру, дитину вона залишила проживати разом із дідусем та бабусею. [PERSON] інколи забирала [PERSON] до себе на квартиру декілька разів на місяць, потім повертала внучку до дідуся та бабусі. З Акта депутата Ірпінської міської ради Пащинським О.С. від 27.01.2021 року встановлено, що на день його складання в квартирі за адресою [ADDRESS] , фактично проживали [PERSON] (дружина позивача), [PERSON] (позивач), [PERSON] (син позивача), [PERSON] (донька позивача) та [PERSON] (онука позивача ). Підтвердженням того, що відповідачка добровільно залишала онуку зі дідусем та бабусею є консультаційний висновок психолога від 19.01.2021 року, в якому зазначено, що [PERSON] повідомляє, що дитина проживає то з батьками, то з бабусею і дідусем. Періодичне проживання дівчинки з бабусею та дідусем батьки пояснювали психологу своєю зайнятістю на роботі та бажанням бабусі, щоб онука проводила якомога більше часу з нею. За висновком лікаря-психолога від 19.01.2021 року, під час огляду поведінка дитини адекватна. Настрій рівний. Проявляє різні емоції. З мамою і вітчимом поводить себе спокійно. Атмосфера в родині не спокійна, що може бути джерелом хронічного стресу для дитини. Дорослі з найближчого кола залучають дитину у сімейні конфлікти. Висновок спеціаліста (встановлений діагноз) інші уточнені проблеми, пов`язані з вихованням дитини. За висновком лікаря гінеколога дитячого [PERSON] від 19.03.2021 року зазначений діагноз у Крехольової Маргарити - Вульвіт? Глисна інвазія? 12.03.2021 року бабуся [PERSON] подала до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області заяву про кримінальне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 156 ККУ. 13.03.2021\~року було\~внесено відомості\~до ЄРДР\~про кримінальне\~правопорушення щодо [PERSON] за ст. 126-1 ККУ, кримінальне провадження № 12021111040000186. 16.03.2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради була проведена оцінка рівня безпеки дитини, за результатами якої був складений Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. В п.3 розділу ІІІ Стан дитини на момент виявлення Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини зазначено, що факти, що можуть свідчити про те, що з дитиною вступали в статеві зносини та/або вчиняли розпусні дії стосовно неї неможливо визначити. За висновком лікаря-психолога від 31.03.2021 року зазначений діагноз у [PERSON] R45.2 полягання тривоги у зв`язку з невдачами і нещастями, тривожність. Лікар психолог зазначає, що дитина погано йде на контакт, не хоче заходити до кабінету, ховається за маму. Не на всі запитання хоче відповідати, проявляє протестні реакції. Через деякий час починає цікавитись іграшками. Поруч з мамою відчуває себе спокійніше. Розповідає, що проживає з татом і мамою. На запитання з приводу родини відповідати відмовляється. Під час огляду проявляє різні емоції. Має ознаки тривожного стану. Висновок спеціаліста (встановлений діагноз) полягання тривоги у зв`язку з невдачами і нещастями, тривожність. Це висновки психолога коли дитина проживала з матір`ю та вітчимом. Згідно листа ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області №К-907 від 06.07.2021 року, 04.05.2021 року, СД ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області розпочате кримінальне провадження №12021116040000738 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 125 «Умисне легке тілесне ушкодження» Кримінального кодексу України. 10.04 2021 року СД ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області розпочате кримінальне провадження № 12021116040000520 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. cт. 129 «Погроза вбивством» Кримінального кодексу України. Суд також встановив, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа за позовом [PERSON] про визнання місця проживання (перебування) малолітньої дитини, яка потерпає від домашнього насильства. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі №367/3179/21. Розгляд справи триває. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року забезпечено позов по справі №367/3179/21 шляхом встановлення зустрічей бабусі [PERSON] із малолітньою онукою [PERSON] . На виконання постанови Київського апеляційного суду від 17.11.2022 року, було отримано виконавчий лист, який пред`явлений для примусового виконання. Прізвище онуки [PERSON] було змінено на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України №00038489896 від 14.02.2023 року. Крім того, судом безспірно встановлено, що сторони проживають окремо, їхня онука проживає разом з матір`ю, позивач та відповідачка не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі діда у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення, а відповідачка, в свою чергу, чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з онукою. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відмова особі у праві доступу до правосуддя є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, у відповідності до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого будь-якого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 Сімейного кодексу України, спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.02.2018 р. баба, дід, прабаба, прадід також мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні, а у випадку створення перешкод, - на звернення до суду з позовом про їх усунення (ВС/КЦС,справа № 658/4895/14-ц,28.02.18). Крім того, слід враховувати, що згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі дідуся у вихованні та спілкуванні з його онукою вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною баби, діда, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні онуки та наявності спору між сторонами у спілкуванні з ними, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі діда у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. При цьому для визначення способів спілкування діда із онукою, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дітей та їх бажання щодо такого спілкування. Враховуючи викладене, вік та найкращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, зобов?язавши відповідача не чинити позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з онукою та визначивши спосіб участі діда у спілкуванні з онукою. З огляду\~на вищезазначене,\~суд вважає\~за необхідне\~встановити графік\~спілкування позивача\~з онукою\~встановити порядок\~побачення позивача\~з онукою\~:1\~та 3\~суботи місяця\~з 12:00\~години до\~18:00\~години,\~враховуючи стан\~здоров`я\~дитини та\~погодні умови, з правом забирати дитину до місця проживання позивача, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, у перші два місяці з дня винесення рішення суду по справі у присутності матері, а у подальшому - без супроводу матері, у разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю, забирати онуку на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі Київської області та України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial