Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заяви, позивачка зазначила, що з 03.07.2007 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згода щодо місця проживання дітей між ними досягнута. Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому що вони поспішно вступили в шлюбу, внаслідок чого вони не надали необхідної оцінки різноманітності їх поглядів, інтересів, життєвих пріоритетів, характерів. Поступово почуття та відносини, які їх пов`язували, були втрачені, настало повне відчуження. Шлюбно сімейні відносини між ними повністю припинені з 30.07.2022 року. З цієї дати позивачка разом з дітьми виїхала за України до Федеративної республіки Німеччина, де вони і проживають по сьогоднішній день. Отже, спільно вони не проживають та спільного господарства не ведуть. Вона переконана, що їх сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може. Бажання відновлювати сімейні відносини та намірів щодо примирення не має. [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Орієнтовний сукупний розрахунок сум судових витрат, які позивачка очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 1300 грн. Просить шлюб, зареєстрований 03.11.2007 р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1285, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - розірвати. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.09.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Крім того, зазначив, що факти викладені у позовній заяві визнає, підтверджує, що шлюбно-сімейні відносини ним та позивачкою припинені з 30.07.2022 р. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.11.2007 року зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1285, свідоцтво про шлюб видане повторно 27.11.2018 р. серії [NUMBER] (а.с.9). Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ч. 2 ст.\~112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~У відповідності до вимог\~ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і дітей, і є неможливим,\~а сім`я\~сторін розпалася\~остаточно, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Приморським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Маріупольського\~міського управління\~юстиції Донецької\~області 09.06.2008\~року,\~актовий запис\~№233,\~батьком[PERSON] , яка народилася [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 04.12.2012 року, актовий запис №549, батьком [PERSON] , який народився [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.01.2019 р. відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №17-141-0145 від 18.01.2019 р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до ч.1\~ст.4\~ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2\~ст.51\~Конституції\~України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.51\~Конституції\~України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.150\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст.183 Сімейного кодексу України\~визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України, до якої внесено зміни\~Законом України від 17 травня 2017 року N2037- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, відповідно до\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на момент вирішення спору становить 3196,00\~грн. Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1598,00 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). В той же час суд звертає увагу, що діти знаходиться на утриманні позивачки та проживають із нею. З позовної заяви вбачається, що відповідач не надає позивачці грошові кошти для утримання дитини. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.2\~ст.183 СК України\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 5\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). В постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 вказується, що\~Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Згідно ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення з відповідача 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить вимогам закону, визнається відповідачем та є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановленим на законодавчому рівні. Відповідно до правил п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів позивачка була звільнена. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved