Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шемлій Т.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що приблизно [INFO] під час бойових дій у м. Ірпінь Київської області загинув її син [PERSON] , [INFO] . У вересні 2022 року за заявою дружини її сина заведено спадкову справу у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шемлій Т.В. Зазначила, що у зв`язку з оголошенням на території України режиму воєнного стану у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ РФ були внесені деякі зміни до нормативно-правових актів, зокрема, щодо порядку і строків прийняття спадщини. Так, з березня 2022 року строки для прийняття спадщини були зупинені до закінчення воєнного стану. З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану, які були запроваджені постановою КМУ від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», а саме п. 3, згідно якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Тобто в практичній площині до загального шестимісячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додавались ще 4 місяці, і загалом було 10 місяців на прийняття спадщини чи відмови від неї в умовах воєнного стану в Україні. Таким чином, позивачка вважала, що 10 місячний термін після смерті її сина спливає 5 січня 2023 року. 23.12.2022 року нею було подано заяву про прийняття спадщини після смерті сина, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шемлій Т.В. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до цього нотаріуса 12.04.2023 року. Однак нотаріусом в роз`ясненні про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2023 року було їй повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не була прийнята спадщина в порядку та строки, передбачені законодавством, а саме в шестимісячний строк після відкриття спадщини. Додатково нотаріусом було роз`яснено, що у постанові ВС від 25.01.2023 року у справі № 676/47/21 було зроблено висновок, що жодним підзаконним нормативно-правовим актом не можуть бути врегульовані відносини у сфері порядку та строків прийняття спадщини, якщо такі правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, та вказано, що пункт 3 постанови КМУ від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суперечить ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Саме цими причинами нотаріус обґрунтував відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину та пропуск нею строків на прийняття спадщини. При цьому позивачка вважає, що зазначені строки нею були пропущені з поважних причин, оскільки після смерті сина діяли норми, що давали їй право на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини упродовж 10 місяців з дня смерті спадкодавця, через що вона мала легітимні очікування, що до закінчення 10 місячного строку має право у будь-який час вчинити дії, передбачені законом для прийняття спадщини. При цьому вона не знала і не могла знати, що згодом буде прийнята правова позиція Верховного Суду з цих правовідносин та відбудуться зміни в законодавстві, якими будуть скасовані подовжені строки для прийняття спадщини. Стверджувала, що саме внаслідок цих обставин вона допустила пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини, через що втрачає законне право на отримання спадщини після смерті сина. Просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її сина [PERSON] , тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2023р. у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву [PERSON] , за змістом якого відповідачка позовні вимоги не визнала через наступне. Так, вказала, що приблизно [INFO] під час бойових дій загинув її чоловік [PERSON] , від шлюбу з яким в неї залишилось четверо дітей: [PERSON] , 2006 р.н, [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2016 р.н. Після поховання її чоловіка вона почала займатись питанням оформлення військових виплат, оскільки діти залишились без головного годувальника в сім`ї, тому своєчасний збір документів, їх оформлення, написання заяв, незважаючи на важкий моральний стан, було необхідним для подальшого забезпечення життя дітей. Зазначила, що на момент написання заяви про призначення виплат вона спілкувалась з позивачкою, обговорюючи, що загиблому чоловіку було важливо, щоб його діти були забезпечені. Розуміючи ситуацію, позивачка не заперечувала проти того, щоб всі виплати були здійснені на користь дітей, тому нею було написано заяву про відмову від її частини виплат. Щодо питання спадкування була аналогічна позиція, зважаючи на те, єдиним спадковим майном, що залишилось після смерті чоловіка, була земельна ділянка, отримана ним як учасником бойових дій у 2014-2015 роках, яку він за життя збирався переоформити порівну на дітей, однак зробити цього не встиг. Також відповідачка вказала, що між її чоловіком та його матір`ю, позивачкою у справі, були складні відносини, вони майже не спілкувались; позивачка долею сина та онуків не цікавилась. Зазначила, що після смерті чоловіка вона самостійно займалась його похованням, вирішувала питання щодо існуючих в нього боргів, що також є частиною спадку. Таким чином, відповідачка стверджувала, що позивачка відповідно до такої ситуації та бажань свого загиблого сина не мала наміру вступати у спадщину та не подавала заяву про її прийняття, та вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, є видуманими та такими, що вводять в оману суд, а зміна рішення позивачки щодо даного питання пов`язана зі впливом третіх осіб на її дії. Тому відповідачка,

Outcome: approved