Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за отримані послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2022 по 31.01.2024 в сумі 8676 грн. 12 коп. Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» з 01.11.2021 надає населенню м. Чернігова послуги з постання гарячої води у відповідності до «Правил надання послуги з постання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182. З 01.11.2021 набрав чинності Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, затверджений Постановою КМУ від 21.08.2019 № 1182, в редакції Постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023. АТ «ОТКЕ» опублікувало текст публічних договорів приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії те про надання послуги з постачання гарячої води на офіційному сайті http://new.teplo.cn.ua/, який знаходиться у відкритому доступі. Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. У квартирі відповідача встановлено засіб розподільчого обліку (водо лічильник) гарячої води. Проте, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснювала оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала, при цьому направила до суду клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. У клопотанні вона зазначає, що з позовними вимогами не згодна, оскільки заборгованість нараховано за послуги, які не надавалися протягом бойових дій, пов`язаних з військовою агресією російської федерації в місті Чернігові у березні, квітні, травні 2022 року, а також влітку і восени та до 27 жовтня 2022 року. Лише на початку літа 2022 року водоканал звернув увагу відповідача на ситуацію з хибними показниками лічильника з гарячого водопостачання, що вірогідно, за версією водоканалу, було пов`язано з його аномальною роботою, у зв`язку із чим відповідачем було прийнято рішення про його заміну. Про наявність заборгованості за гаряче водопостачання відповідач дізналась із рахунку за жовтень 2022 року. Крім того, відповідач зазначає, що навесні 2022 року вона евакуювалась з міста Чернігова до Київської області та мала статус «внутрішньо-переміщеної особи», тобто фізично не могла споживати гаряче водопостачання. Також відповідач не згодна з обсягом нарахувань за гаряче водопостачання, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталася зі скаргами до позивача. Крім того, відповідач вказує, що договір про надання послуг на гаряче водопостачання з АТ «Облтеплокомуненерго» вона не укладала, а тому відсутні договірні зобов`язання між сторонами. Також, 12 червня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача за дорученням про надання безоплатної правової допомоги від 12 липня 2023 року № 1-230/23 адвоката Лєскова В.О., в якому останній зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. У відзиві зазначено, що заборгованість нарахована з 01 жовтня 2022 року і тільки за останні 4 дні жовтня (коли відновлено водопостачання ГВ) 2022 року сума боргу склала 8149 грн. 71 коп., що не відповідає дійсності, оскільки з цього розрахунку вбачається, що навіть у зимові місяці, коли внаслідок зниження температур повітря збільшується обсяг споживання гарячої води і сума нарахування за місяць за спожиту гарячу воду не перевищує 800 грн., що в десять разів менше від суми нарахування за жовтень 2022 року. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що у розрахунку заборгованості відсутні показання лічильника, встановленого у квартирі відповідача. З лютого 2022 року і по даний час в Україні введено воєнний стан, і у період з лютого по квітень 2022 року на території м. Чернігова проводились бойові дії, які супроводжувалися пошкодженням майна, в тому числі і систем водопостачання. Проте, незважаючи на відсутність водопостачання АТ «Облтеплокомуненерго» продовжувало нараховувати відповідачу плату за постачання гарячої води, а саме: за квітень 2022 року нараховано 176 грн. 34 коп., за травень 2022 року - 194 грн. 58 коп., за червень 2022 року 212 грн. 80 коп., липень 2022 року 18 грн. 26 коп., серпень 2022 року 36 грн. 50 коп. та за вересень 2022 року 36 грн. 50 коп. Також, з позовної заяви вбачається, що у 2023 році позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, у зв`язку із чим 18 жовтня 2023 року судом було видано судовий наказ. У подальшому, за заявою [PERSON] ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2023 року вказаний судовий наказ було скасовано. Відповідач неодноразово зверталася до позивача з відповідними письмовими заявами з вимогами про надання інформації, в який саме період в її будинку було відсутнє гаряче водопостачання та за який період нарахована заборгованість, але відповіді так і не отримала. Відсутність вказаної інформації перешкоджала [PERSON] звернутися до суду з позовом до надавача вказаних послуг про скасування незаконно нарахованої заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відповідно до Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затвердженими Постановою КМУ № 1182 від 11.12.2019, є теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з постачання гарячої води, які надавалися за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2023 року у справі № 750/14774/23 скасовано судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2023 року, що був виданий за заявою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2022 до 30.06.2023 в сумі 8435 грн. 54 коп. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що договір\~є обов`язковим\~для виконання\~сторонами. Згідно зі статтею 1 Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг відповідно до статті 5 цього Закону належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг відповідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. З 01.11.2021 договірні відносини між АТ «ОТКЕ», виконавцем послуг з постачання гарячої води, та споживачем [PERSON] врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання гарячої води, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 21.08.2019 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023. Так, пунктом 1 Типового індивідуального договору встановлено, що він є публічним договором приєднання, укладеним з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII. 01.10.2021 на виконання вимог абз. 2 ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» АТ «Облтеплокомуненерго» було опубліковано на офіційному веб-сайті виконавця за адресою http://new.teplo.cn.ua/. Згідно п. 2 Типового індивідуального договору цей договір набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця. У тому числі відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні типові договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином з 01.11.2021 між сторонами діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] встановлено засіб розподільчого обліку (водолічильник) гарячої води. Згідно листа ТОВ «Водосервіс Плюс» вих. № 2 від 29.07.2024, за заявою абонента 26.10.2022 за вказаною адресою було розпломбовано два водолічильника у зв`язку із заміною кранів. 07.11.2022 по завершенню ремонту лічильники було опломбовано. 12.12.2022 лічильник гарячої води було повірено. У подальшому, а саме 16.01.2024 за заявою абонента, здійснено заміну лічильника гарячої води на новий. Також у вказаному листі зазначено, що термін повірки лічильника у квартирі відповідача встановлено 21.03.2023, проте за бажанням та заявою абонента лічильник гарячої води було повірено 12.12.2022, видано свідоцтво про повірку та передано інформацію надавачу послуг (а.с. 99). Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Чернігівводоканал» № 04-103/1986 від 06 червня 2023 року за адресою відповідача відсутня заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 64, 65). При цьому вбачається, що у липні 2022 року за водопостачання відповідачу нараховано 2161 грн. 15 коп. відповідно до переданих нею показників лічильників води, які у повній мірі відповідачем були сплачені (а.с. 65). Відповідно до статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги споживання гарячої води чи питної поди визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Постановою КМУ № 1182 від 11.12.2019 затверджено «Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води». Відповідно до п. 33 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Відповідно до п. 34 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання послуги складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; - плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу; - плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; - плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з абзацом другим п. 35 Правил у разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкової системи постачання гарячої води, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу, плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п. 38 Правил споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Підпунктом 12 п. 43 Правил споживач має право надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Надавати інформацію щодо площі квартири (приміщення) для розподілу обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Згідно з підпунктом 6 п. 47 Правил виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов договору. Відповідно до пунктів 36, 37 рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуги, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послугу, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За інформацією Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» № 1249 від 16.07.2024, наданої на запит суду за клопотанням представника відповідача, постачання гарячої води у квартиру [ADDRESS] було припинено з 14.03.2022 та відновлено 24.10.2022 (а.с. 97). Відповідно до історії показників особистих лічильників за особовим рахунком відповідача у жовтні 2022 року рахуються показання лічильника гарячої води в розмірі 152 м3 (а.с. 11-12). Саме такий показник лічильника гарячої води відображений в акті № 1 розпломбування, демонтажу водолічильників від 26.10.2022, а у подальшому, після проходження повірки, водолічильник № 326209 був встановлений в квартирі відповідача, про що складений акт № 2 про монтаж, опломбування водолічильників від 07.11.2022 (а.с. 67). Згідно копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-04706121222018 (чинне до 12 грудня 2026 року), лічильник гарячою води, встановлений у квартирі відповідача, відповідає вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації (а.с. 14). Судом встановлено, що лічильник гарячої води у квартирі відповідача встановлений починаючи з 2015 року, періодична повірка лічильника здійснена у квітні 2019 року. Показники лічильників гарячої та холодної води у квартирі відповідача передавалися споживачем і у жовтні 2022 року зафіксовано показник 152 м3 (а.с. 11-12). Даний показник лічильника гарячої води був переданий споживачем до КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради ще в червні 2022 року та нарахована оплата за холодну воду в липні 2022 року, яка у вересні 2022 року споживачем була сплачена у повному обсязі (а.с. 65). Проте, за підігрів води за даними показів лічильника гарячої води відповідач не сплатила та заперечує надання їй послуг з постачання гарячої води, зазначаючи, що показник гарячої води на лічильнику виник в результаті дії потоку повітря на лічильник за відсутності гарячого водопостачання. На підтвердження своїх доводів відповідач надала суду акт експериментального дослідження роботи крильчастого лічильника гарячої води Луцьк КВ-1,5 № 326209 в умовах проходження через нього потоку повітря шляхом його нагнітання за допомогою технічного фена, складеного Національним університетом «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка (а.с. 135-137). Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти доводів відповідача, вказуючи, що даний акт не є належним доказом у справі, оскільки показники лічильника гарячої води передавалися споживачем самостійно і ситуація із такими показами виникла лише у квартирі відповідача, а тому просила взяти до уваги, що нагнітання повітря в систему водопостачання саме у квартиру відповідача позивачем не проводилося і доказів дії потоку повітря у систему водопостачання у квартирі відповідача, не надано. За таких обставин, представник позивача просила взяти до уваги покази лічильника, який після проведення повірки, був визнаний придатним і похибок у його роботі виявлено не було. Крім того, представник позивача зазначила, що саме відповідач передавала показники лічильника і упродовж тривалого часу могла їх занижувати чи передавати не коректно, адже надавач послуг не контролює фактичне споживання і виявив показник лічильника саме під час зняття його для позачергової повірки за заявою відповідача. Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відповідачем на спростування доказів позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що лічильником гарячого водопостачання відображено невірні показники, зокрема, що він спрацьовував під дією потоку повітря, а тому дані доводи відповідача суд вважає припущенням, оскільки в матеріалах справи є свідоцтво про повірку даного лічильника за № 326209, згідно якого вбачається, що за результатами його повірки він відповідає вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах енксплуатації (а.с. 14). Крім того, суд зауважує, що 322 Цивільного кодексу України тягар утримання майна лежить на власнику і він зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У порушення вимог чинного законодавства відповідач після зняття 26 жовтня 2022 року для повірки лічильника гарячої води із зафіксованим на ньому показником гарячої води з об`ємом 152 м3, не здійснила оплату за надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 8676 грн. 12 коп., яку позивач облікував за період з 01.10.2022 по 31.01.2024 (а.с. 8). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Посилання представників відповідача на наявність військового стану в країні не звільняє споживача від обов`язку сплачувати за надані комунальні послуги. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved