Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діяла представник, через Електронний суд звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19.08.2016 року в Лозівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про шлюб 198. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 19.08.2016 року в Лозівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про шлюб 198, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, втрачені взаєморозуміння і повага, з серпня 2023 року кожен живе своїм життям. Від вказаного шлюбу є дитина- [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), яка проживає з матірю та буде в подальшому мешкати з нею. Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дитини відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позові просила залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved