Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] ,[INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] . Дитина проживає разом з ним та перебуває повністю на його утриманні. Відповідач взагалі не цікавиться сином, не займається його вихованням, не піклується про дитину. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити. Окрім цього, позивач додатково зазначив, що він проживає разом з своїм сином, останній раз він бачив відповідача в грудні 2023 року. Колишня дружина не приходить додому та не цікавиться життям дитини. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, яка відзиву суду не подала, у судові засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час і місце їх проведення, а позивач не заперечує відносно такого розгляду. 22 липня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито провадження; постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання, запропоновано відповідачеві надати відзив. 26 вересня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] ,[INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.5/. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2016 року. 05 грудня 2023 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/8147/23 позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було ухвалено розірвати шлюб між сторонами /а.с.51/. Як убачається із вищевказаного рішення у справі №462/8147/23, відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила шлюб розірвати та зазначила, що їхній син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з батьком. 07 червня 2023 року працівниками відділу Служби у справах дітей Сокільницької сільської ради був складений акт обстеження умов проживання, з якого вбачається, що малолітній [PERSON] разом з батьком проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання хороші, у дитини є окрема кімната з усіма необхідними меблями та розвиваючими іграми /а.с.6/. Відповідно до характеристики учня 2-а класу [PERSON] , виданої 17 липня 2024 року Закладом дошкільної освіти № 40, [PERSON] зарекомендував себе як старанний та уважний учень, має добрий загальний розвиток, багато читає, захоплюється спортом, його батько приділяє належну увагу вихованню сина та відкликається на усі прохання класного керівника та систематично відвідує батьківські збори /а.с.13/. Як убачається із довідки №285 від 25 квітня 2024 року, виданої ТОВ «Медікавер Україна», [PERSON] ,[INFO] є пацієнтом Медичного центру ТОВ «Медікавер Україна», та його батько [PERSON] звертається на консультації до лікаря-педіатра разом з сином та цікавиться його здоров`ям, зокрема був присутній на візитах 02.05.2023 року, 15.05.2023 року, 23.05.2023 року, 24.05.2023 року, 18.08.2023 року, 17.10.2023 року, 27.10.2023 року, 21.11.2023 року, 23.11.2023 року, 29.01.2024 року, 06.03.2024 року та 24.04.2024 року /а.с.12/. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, у судовому засіданні пояснила, що їй не відомо де на даний час проживає її донька. Донька з нею розмовляє дуже рідко, лише коли вона подзвонить і хоче з нею говорити. Щодо дитини донька також не хоче з нею розмовляти. Вона постійно бачиться з внуком, він доглянутий та його батько доглядає за дитиною добре. Свідок [PERSON] , який є братом позивача, у судовому засіданні пояснив, що він є хресним батьком [PERSON] . Дитина проживає разом з батьком, який перебуває повністю на його утриманні. Матір дитини він не бачив вже два роки. Відповідно до висновку виконавчого комітету Сокільницької сільської ради №422 від 11 липня 2024 року з метою захисту прав та інтересів дитини вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] ,[INFO] , оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не підтримує морально та матеріально /а.с.9/. Згідно із частиною 7 в дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц. За таких обставин, врахувавши характер поведінки відповідача, яка останній раз відвідувала дитину у грудні 2023 року, і після цього жодного разу не відвідала свого малолітнього сина, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що змінити її поведінку відносно сина у кращу сторону неможливо, оскільки відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, у той же час, як позивач повністю забезпечив розвиток дитини у безпечному та спокійному середовищі, суд прийшов до висновку, що відповідач повинна бути позбавлена батьківських прав. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved