Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. В обгрунтування заяви зазначає, що 17.06.2024 заявниця звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком. 24.06.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області було ухвалено рішення про відмову у призначені пенсії за віком № 262740011963. До страхового стажу заявниці не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 02.08.1982 [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші зміну прізвищ « [PERSON] » зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністертсва юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 27.07.1993 № 58, а саме: не зазначено документи на підставі яких проведено зміну прізвища [PERSON] . Не засвідчене відповідно до п. 2.23 Постанови № 22-1 від 25.11.2005 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а саме при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії чи органом, що призначає пенсію. Встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу - трудової книжки, має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей позбавляє останню можливості оформити пенсію за віком. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. В судове засідання заявниця не з`явилася, в заяві на адресу суду просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені вимог підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2024 заявниця звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком. 24.06.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області було ухвалено рішення про відмову у призначені пенсії за віком № 262740011963. До страхового стажу заявниці не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 02.08.1982 [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші зміну прізвищ « [PERSON] » зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністертсва юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 27.07.1993 № 58, а саме: не зазначено документи на підставі яких проведено зміну прізвища [PERSON] . Не засвідчене відповідно до п. 2.23 Постанови № 22-1 від 25.11.2005 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а саме при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії чи органом, що призначає пенсію. До матеріалів долучено копію трудової книжки [NUMBER] , в якій на титульній сторінці прізвище позивачки « [PERSON] », « [PERSON] » закреслено, а нижче прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] ». Як вбачається з Рішення про відмову в призначені пенсії за віком № 262740011963 від 24.06.2024, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж заявниці станом на дату звернення становить 14 років 04 місяці 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу - трудової книжки, має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей позбавляє останню можливості оформити пенсію за віком. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] прізвище позивачки « [PERSON] », « [PERSON] » закреслено, а нижче прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23.08.1987 заключили шлюб, після чого прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». У ході розгляду справи судом встановлено, що згідно копії паспорту № [NUMBER] прізвище заявниці зазначено « [PERSON] ». Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірної трудової книжки, а також з огляду на наведене, судом може бути встановлено факт перебування у трудових відносинах, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Зібрані у справі докази письмові документи, показання свідків, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки та факту перебування у трудових відносинах, оскільки встановлення цих фактів необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб. Встановлення даних фактів не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявниці у трудових відносинах є необхідним для нарахування їй трудового стажу; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved