Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

До Корабельного районного суду м. Миколаєва за підсудністю з Личаківського районного суду м. Львова надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2013 року вони з відповідачем проживали сім`єю без реєстрації шлюбу, з 19.06.2015 у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.07.2016 шлюб між сторонами був розірваний. Дочка залишилася проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу з позивачем спілкування відповідача з дитиною припинилося. Під час повномасштабного вторгнення позивач з дитиною переїхали до м.\~Львова як внутрішньо-переміщені особи. Відповідач не спілкується з дитиною, станом дитини не цікавиться, не допомагає матеріально, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує їй медичного догляду, лікування. Все це свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання дитини. Така поведінка відповідача негативно впливає на виховання та розвиток дитини та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи те, що батько дитини добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, одночасно з позбавленням його батьківських прав, просила стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Через те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом, позивач звернулася в суд з цим позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 12.08.2024 провадження у вказаній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Цією ж ухвалою орган опіки та піклування Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] . Ухвалою від 14.10.2024 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач та її представник у судове засіданні не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. Так, у поштових повідомленнях, наявних в матеріалах справи, листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 7 ст.\~128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згоди позивача та її представника, а також враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2015. Шлюб між ними був розірваний на підставі заочного рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.07.2016 у цивільній справі № 655/407/16-ц. У сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.2015. Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про неї, покладених законодавством батьківських обов`язків не виконує. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 16.02.2024 № 1309-7001963322 та № 1309-7001963316 про взяття на облік внутрішньо перемціщеної особи. 31.10.2023 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 408. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13) Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] . У висновку зазначено, що [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, що в сукупності підтверджує неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків. Батько дитини тривалий час відсутній у її житті, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, участі у вихованні дитини не бере, не виявляє бажання брати таку участь у майбутньому. Від так зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності слід розцінювати як ухилення від належного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Запрошення органу опіки та піклування ігнорує, на контакт не йде, на засідання комісії не з`явився. Крім того, під час засідання комісії із захисту прав дитини при Личаківській районній адміністрації, [PERSON] не заперечувала, щоб була заслухана думка її малолітньої дитини. Малолітня [PERSON] повідомила, що проживає разом з мамою, татом [PERSON] та братиком. Навчається у СШ № 42 м. Львова. З татом не спілкується. Знає про нього тільки зі слів матері, що він прїхав за кордон. Бачитися з ним не хоче. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд дійшов висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, не намагається облаштувати належні умови для повноцінного розвитку, забезпечити дитину необхідним, не виявляє турботу, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved