Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

В грудні 2023 року представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 26.07.2019 в сумі 42157 грн. 05 коп., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що банк запустив новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 26.07.2019 відповідачка звернулась до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору та станом на 02.11.2023 має загальну заборгованість перед позивачем по тілу кредиту у розмірі 42157 грн. 05 коп. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 28 грудня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2024, позов задоволено. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.03.2024, заяву відповідача про перегляд заочного рішення повернуто заявниці без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 25.06.2024, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25.03.2024 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29.07.2024, прийнято до розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.09.2024, заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2024 скасовано, а справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В жовтні 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вона має дуже низький дохід, є одинокою матір`ю, має на утриманні двох малолітніх дітей, та в зв`язку з початком карантину втратила роботу. З огляду на введення в Україні воєнного стану, що є обставинами непереборної сили, повернути заборгованість банку немає можливості. Крім того, відповідно до розрахунку позивача, заборгованість збільшилась вдвічі від тієї суми, яку відповідач фактично отримала від банку, а відтак нарахування банком штрафних санкцій та збільшення боргу є протиправним. В жовтні 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що укладений між сторонами договір є дійсним, відповідач була обізнана про його умови, в тому числі була ознайомлена із розміром процентної ставки за користування кредитними коштами, із чим погодилась. Банком не були нараховані штрафні санкції на суму заборгованості, як помилково зазначає відповідач. Розмір заборгованості складається із повністю використаного відповідачем кредитного ліміту в сумі 24600,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці) в сумі 17557,05 грн. Відповідно до виписки про рух коштів по картці, всього за весь час користування карткою відповідачем проведено поповнень карткового рахунку на суму 214978,03 грн, та зроблено витрат по картці на суму 257135,08 грн, а тому банку і досі не повернута сума в розмірі 42157,05 грн, яку банк правомірно просить стягнути із відповідача з огляду на неналежне виконання, останньою, умов договору. Крім того, відповідач вказує, що нарахування відсотків банком за користування кредитними коштами у період дії карантину та військового стану не є неустойкою за прострочення сплати споживчого кредиту в розуміння вимог закону, а відтак є правомірним. Наведене в сукупності свідчить про наявність підстав для стягнення із відповідача заборгованості на користь банку за укладеним договором. Будь-які інші клопотання/пояснення/заперечення до суду від сторін не надходили. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило позивачу поточний рахунок у гривні та надало кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 25000 грн. У анкеті - заяві зазначено, що позивач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір). За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно з Тарифами банку, пільговий період за карткою Monobank встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001%; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,1% на місяць на залишок заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Пунктом 5.15 розділу ІІ Умов визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах. Відповідно до п. 5.16 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. У випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань банк не пізніше наступного робочого дня у Мобільному додатку направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. (п. 5.17 Умов). Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, що у даній справі стороною позивача дотримано, та доводи сторони відповідача про відсутність достатніх доказів на підтвердження суми заборгованості є хибними, та такими, що спростовуються матеріалами справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21), від 01 серпня 2022 року у справі № 369/11694/15-ц (провадження № 61-1521св21). Так, відповідно до наданого банком розрахунку та виписки з особового рахунку відповідача, станом на 02.11. 2023 року у [PERSON] наявна загальна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 42157 грн. 05 коп., яка розрахована у відповідності до умов договору та фактичного зняття та використання відповідачем коштів. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином та в повному обсязі виконувалися умови кредитного договору, а обставини, на які посилається відповідач у відзиві спростовуються наявними у справі доказами. Заперечення сторони відповідача не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б вказували на відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь банку заборгованості в примусовому порядку, в тому числі з огляду на скрутне матеріальне становище відповідача. Доводи відповідача щодо завищення суми заборгованості за кредитним договором спростовуються наявними у справі доказами, в тому числі випискою з рахунку відповідача, наданого позивачем до відзиву на позов. Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на викладене, суд відмічає, що інші заперечення сторони відповідача не спростовують наведених висновків суду та не вказують на відсутність достатніх підстав для стягнення заборгованості за укладеним договором. Враховуючи викладене, а також перевіривши наданий розрахунок заборгованості, та інші надані позивачем докази, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 42157 грн. 05 коп., знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача належними та достатніми доказами спростовані не були, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторони відповідача на те що, відповідно до ст. 435 ЦПК України, в разі наявності підстав, в тому числі з огляду на скрутне матеріальне становище, відповідач не позбавлена права звернутись до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання даного рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24281779571 від 04 грудня 2023 року, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved