Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

В жовтні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 01.09.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у сумі 25000 грн., строком на 360 днів. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 86559,84 грн., а саме: 24962,5 грн - тіло кредиту, 45701,34 грн - нараховані проценти, 15896,00 грн нараховані проценти за 32 календарних дні, а також судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. 30.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем 04.12.2024 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не набув право грошової вимоги до відповідача. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №7025774, за яким [PERSON] отримав кредит у сумі 25000 грн., строком на 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,99% в день. У період з 01.09.2023 року по 24.07.2024 року [PERSON] здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 37305,22 грн.. 25.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №25.07/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, що також підтверджується витягом з реєстру боржників. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 86559,84 грн., а саме: 24962,5 грн - тіло кредиту, 45701,34 грн - нараховані проценти, 15896,00 грн нараховані проценти за 32 календарних дні. Відповідно до листа - відповіді виданого АТ КБ «Приват Банк» від 30.10.2024 року вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 01.09.2023 року здійснено переказ коштів на суму 25000 грн. Як слідує з матеріалів справи цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не спростував суми заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, заявлених до стягнення, не надав власного розрахунку в разі незгоди з таким розрахунком, а тому суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 86559,84 грн. Згідно ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно договору №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.09.2024 року, рахунку на оплату №5036-21/10-2024 від 21.10.2024 року, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката становить - 10000,00 грн.. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі №676/5537/19). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10000 грн., оскільки дані витрати підтверджені відповідними доказами. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. судового збору.

Outcome: approved