Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

12.07.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Підсівальникова О.О з позовною заявою до Березівської окружної прокуратури Одеської області про звільнення майна з під арешту. Справу, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2024 року визначено судді Римар І.А. Ухвалою суду від 18.07.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 25.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, у зв`язку з завантаженістю справами та відпусткою судді у серпні -вересні 2024 року, - на 10.10.2024 року Позов мотивується тим, що 03.11.2006 року Апеляційним судом Одеської області винесено вирок, згідно якого [PERSON] було визнано винним у вчинені злочинів передбачених ст.115 ч. 2 п.п. б, 12; ст 187 ч 4; ст 353 та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна. Постановою слідчого прокуратури Березівського району Одеської області Володіна Е.А: від 10.05.2006 року накладено арешт на все майно [PERSON] . Вказану постанову було виконано Березівською районною державною нотаріальною конторою. Внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна проте, реєстраційний номер майна відсутній, так як станом на 2006 рік у [PERSON] було відсутнє майно у власності. 23.09.2014 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). 01.02.2017 Сокирянським районним судом Чернівецької області [PERSON] було звільнено від відбування покарання умовно -достроково на невідбутий строк - 01 рік 11 місяців 18 днів. [INFO] [PERSON] помер. Згодом позивач звернулася до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука Віталія Володимировича з питання прийняття спадщини, але виявлено, що на майно накладено арешт у 2006 році та питання щодо скасування арешту майна не вирішено, що стало підставою для звернення з відповідною заявою до суду. Також позивач зазначає, що арешт був накладений у 2006 році, а право власності у [PERSON] виникло у 2014 році, що унеможливлювало конфіскацію майна засудженого. У зв`язку з обтяженням нерухомого майна, що входить до спадкової маси позивач зверталася до суду у рамках кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28.06.2024 року відмовлено у задоволенні заяви про зняття арешту, оскільки арешт на майно накладався під час дії КПК 1960 року у межах кримінальної справи, питання про скасування арешту на майно заявника повинно розглядатись за правилами цивільного судочинства. Оскільки позивач не може захистити своє право на майно в порядку кримінального судочинства, таке право має бути захищене за правилами цивільного судочинства, тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення ,Яким просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження по справі. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року. В судовому засіданні 03.12.2024 року представник позивача підтримала подану позовну заяву. Надала пояснення та просила позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні 03.12.2024 року наполягала саме відмовити у задоволенні позовної заяви, в зв`язку з тим, що вирішення даного питання підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно під час досудового слідства у кримінальній справі. Щодо закриття провадження по справі, просила визначити саме як підставу для відмови у задоволенні заяви. В наявних в матеріалах справи поясненнях, сторона відповідача посилається на правові позиції Верховного Суду , які стосуються правових ситуацій та обставин за яких накладався арешт та правові шляхи його скасування. Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення учасників по справі, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення арешту від 10.05.2006 року(а.с.11), вбачається, що арешт накладений на майно, яке належить особисто [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де б воно не знаходилося та в чому б воно не виражалося в рамках кримінального провадження №66200600006. Згідно вироку Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2006 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст 115, ч.4 ст 187та ч.4 ст 353 КК України (Кодекс України 1960 року) та призначено покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 7-9). Постановою слідчого прокуратури Березівського району Одеської області від 10.05.2006 року накладлено арешт на майно [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , 22.02.1969 року уклав шлюб [PERSON] (а.с.12, звор бік). 01.02.2017 року Сокирянським районним судом Чернівецької області [PERSON] звільнено від відбування покарання умовно достроково на невідбутий строк 01 рік 11 місяців 18 днів (а.с.16-17). [INFO] [PERSON] помер , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.13). Відповідно до інформації з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за критерієм пошуку: заява за реєстраційним номером: 374488188, дата і час реєстрації заяви: 16.04.2024 року, заявник: [PERSON] , існують відомості про наявність обмежень: (а.с.13 звор бік - 15). Згідно Листа приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Ганчук В.В. від 16.04.2024 року вказано, що відповідно до спадкової справи №04/2021 року, єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , є його дружина [PERSON] (а.с.12). Відповіддю на адвокатський запит Березівською окружною прокуратурою роз`яснено, що з метою скасування рішення про накладення арешту на майно, власнику майна необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням ( а.с.34 звор бік). Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28.06.2024 року по справі 494/1173/24 - відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Підсівальної О.О., в інтересах [PERSON] про скасування арешту майна. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.07.2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката. Підставою відмови у задоволенні клопотання, стало те, що арешт накладався під час дії КПК України 1960 року у межах кримінальної справи, питання про скасування арешту повинно розглядатись за правилами цивільного судочинства. За цих підстав, позивач звернулась у порядку цивільного судочинства для захищення свої прав у спадковій справі. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Так, в п. 21.1 Постанови Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 року по справі № 727/2878/19 було сформовано такий правовий висновок: «Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України(далі -КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року(постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства». Тобто, Велика Палата Верховного суду визначила в даному пункті дві підстави для розгляду справи в порядку цивільного чи/то господарського судочинства, а саме: особа, на майно якої накладено арешт, не була учасником кримінального провадження; завершеного (вироком, постановою про закриття провадження) у порядку передбаченому КПК України 1960 року. В даному випадку, позивач не була учасником кримінальної справи № 1-63/2006, яка розглядалася у порядку, передбаченому КПК 1960 року, а тому, на вказані правовідносини розповсюджуються положення саме цивільно-процесуального законодавства України, оскільки остання є спадкоємцем після свого померлого чоловіка [PERSON] . Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено, на що у відзиві посилається відповідача. Варто зауважити, що положеннями КПК України( в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Як вбачається з вироку суду Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2006 року [PERSON] визнано винним та призначено покарання, в тому числі із конфіскацією майна, яке підлягало стягненню саме на момент винесення вироку у 2006 році або до цього, у разі його наявності. Проте доказів наявності або стягнення будь-якого майна станом на 2006 року не надано. Так, арешт на спірне нерухоме майно було накладено слідчим прокуратири під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, оскільки постанова слідчим була винесена 10.05.2006 року, а новий КПК набрав чинності 13.04.2012 р. Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства. На сьогодні, позивач не може оформити спадщину після смерті чоловіка через наявність арешту. При цьому, померлий набув власність після винесення вироку Апеляційним судом Одеської області від 2006 року, фактично через вісім років у 2014 році та 11 років у 2017 році. Відтак, арешт накладений на майно, яке набуто померлим [PERSON] під час відбуття покарання та після винесення вироку у 2006 році, а тому вказане порушує право позивача на отримання спадкового майна. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Згідно зі\~ст.1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до\~статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». \~\~\~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, позивач вирішив оформити спадщину на своє ім`я після смерті чоловіка [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса та згідно листа - є єдиним спадкоємцем (а.с.12) \~ \~ \~ \~Підстав, які б слугували подальшому арешту та можливої конфіскації майна, відповідачем не надано та недоведене, що майно, яке отримано померлим після винесення вироку через значний проміжок часу, може бути піддано конфіскації. \~ \~ \~ \~Більш того, суд вважає зазначити, що накладений арешт порушує права позивача на отримання спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За ст.6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Згідно ч. 1ст. 263 ЦПК Україним судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, а також беручи до уваги, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, та позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про скасування арешту захистити своє порушене право не може, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved