Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

11 вересня 2024 року [PERSON] направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який надійшов до суду 18 вересня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2024 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . З відповідачем позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Згодом шлюб було розірвано. 31 серпня 2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 08 квітня 2024 року з нього на користь відповідача на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 березня 2024 року до досягнення дочкою повноліття. Він звернувся із заявою про перегляд судового наказу від 08 квітня 2024 року за нововиявленими обставинами, у задоволенні якої ухвалю Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року було відмовлено. У своїй постанові від 22 жовтня 2024 року Дніпровський апеляційний суд зазначив, що наявність на утриманні трьох дітей, окрім дитини, на утримання якої стягнуті аліменти, є підставою для звернення із позовом про зміну розміру аліментів. У заявах по суті зазначив, що стягнення аліментів у розмірі частини від усіх видів його доходу на утримання лише [PERSON] , [INFO] , які стягуються із нього судовим наказом від 08 квітня 2024 року, порушує його права та принцип рівності прав інших дітей позивача. Стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини жодним чином не порушить право малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки чинним СК України гарантовано мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який визначений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До видачі Ленінським районним судом м. Дніпропетровська судового наказу, яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON] у добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , проте, судом не враховано наявність у нього на утриманні ще трьох малолітніх дітей. Наявність у відповідача неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , батьком якої він не є, жодним чином не спростовує обставини справи. Відповідач зазначає, що батько старшої дочки в актовому записі про народження зазначений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тому має право на допомогу від держави. Зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої [PERSON] , жодним чином не порушує права старшої дочки відповідача. Обов`язок матеріального утримання дитини покладений не лише на батька, а й на матір дитини. Просив суд зменшити розмір стягнутих судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з частини всіх видів його доходів (заробітку) до 1/8 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у своєму відзиві проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивачем не доведено, що він утримує дочку від першого шлюбу неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та взагалі бере участь у її житті, доказів сплати аліментів на її утримання не надано. Відповідач самостійно виховує двох дітей неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Працює продавцем та отримує зарплату у розмірі 7\~084 грн. Відомості про батька її старшої дочки записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Доцільним буде стягнення з позивача на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частини від його заробітку (доходу), підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у своїй заяві до суду проти задоволення позовних вимог заперечувала, справу просила розглядати за її відсутності та відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [PERSON] та відповідач [PERSON] мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 31 серпня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 9), від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с 10, 11). [PERSON] має повнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 54). Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року по цивільній справі № 205/2521/24 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 березня 2024 року до досягнення донькою повноліття (reyestr.court.gov.ua/Review/118182770), у перегляді за нововиявленими обставинами якого відмовлено ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року (reyestr.court.gov.ua/Review/120004135), яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року (reyestr.court.gov.ua/Review/122556688). Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частиною першою статті 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7\~СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 179\~СК України передбачено, що аліменти одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно положень, закріплених у ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» Пленум ВСУ зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як на підставу своїх позовних вимог [PERSON] посилається на наявність у нього трьох малолітніх дітей, які також перебувають на його утриманні. Зокрема, у заяві про перегляд судового наказу № 205/2521/24 від 08 квітня 2024 року за нововиявленими обставинами, у задоволенні якої ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року відмовлено, яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2024 року, позивач зазначав про перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. При цьому, колегією суддів Дніпровського апеляційного суду в постанові від 22 жовтня 2024 року вказано, що обставина, на яку посилався [PERSON] про наявність інших дітей, є підставою для звернення до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема: 1) зміна матеріального або сімейного стану платника або отримувача аліментів; 2) погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; 3) інші випадки, передбачені цим Кодексом. Аналізуючи зміст цієї норми права можна зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. Водночас такі положення закону не виключають можливість одночасного настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни сімейного і матеріального стану. Проте зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, не залежно від зміни матеріального стану. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24), від 31 липня 2024 року у справі № 278/2599/23 (провадження № 61-2222св24). При цьому, суд зазначає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог існували на час постановлення судового рішення, проте, питання про стягнення аліментів на користь відповідача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , вирішувалося суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в порядку наказного провадження, тому боржник (позивач) був позбавлений можливості надати свої заперечення чи докази про заявлений стягувачем (відповідачем) розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] . З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих сторонами належних і допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, суд приходить висновку, що сімейний стан [PERSON] , а саме наявність у нього в іншому шлюбі двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також малолітньої дочки від попереднього шлюбу з [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану позивача підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, врахувавши наявність у позивача на утриманні ще трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне заявлену позивачем вимогу задовольнити, зменшивши розмір аліментів, визначених судовим наказом № 205/2521/24 від 08 квітня 2024 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 березня 2024 року до досягнення донькою повноліття, з 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти у новому розмірі мають сплачуватись з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідне роз`яснення міститься у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того таку правову позицію наразі підтримує Верховний Суд, про що свідчать його правові висновки, викладені в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 462/4973/15-ц, в постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 583/1454/17, а також у постанові від 31 липня 2019 року в справі № 725/1490/17. Такий розмір стягуваних аліментів суд, з врахуванням всіх фактично існуючих обставин справи, вважає таким, що не є заниженим і відповідає розміру, передбаченому нормами чинного СК України, і, відповідно, буде достатнім для забезпечення дитини належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтересів і матеріального становища, як отримувача аліментів, так і їх платника. З приводу зазначених у відзиві [PERSON] заперечень, суд не приймає до уваги наявність у неї старшої дочки, яка [INFO] досягла повноліття, та втратила статус дитини, визначений положенням ст. 6 СК України. Також не заслуговують на увагу посилання відповідач, що рівень її заробітку (доходу) становить розмір мінімальної заробітної плати та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивачеві, оскільки, в даному випадку стягнуті з [PERSON] аліменти у визначеному судовим наказом розмірі на утримання дочки будуть компенсувати мінімальний дохід [PERSON] та порушувати права як інших малолітніх дітей позивача, так і його самого на належний життєвий рівень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved