Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Байковецької сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) як члена КСП «Жовтневе», площею 3,15 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Чернелево - Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району, Тернопільської області. При цьому Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 050276 не зберігся та був втрачений. Спадщину після смерті померлої [INFO] [PERSON] прийняв брат останньої [PERSON] , як такий, що постійно проживав із померлою на день смерті, проте не оформив свої спадкові права. В той же час свідоцтво про народження [PERSON] , яке б підтверджувало факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не збереглося. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка також не оформила свої спадкові права. Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина а тому числі на право на земельну частку (пай) як члена КСП «Жовтневе», площею 3,15 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Чернелево - Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району, Тернопільської області, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка та батька позивача померлого [INFO] [PERSON] , але не оформила своїх спадкових справ. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері постановою нотаріуса їй було відмовлено, з підстав відсутності оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також даних про родинні відносини між спадкоємцями, а саме між [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить: встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] померлого [INFO] ; визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну частку (пай), як члена КСП «Жовтневе» на земельну частку (пай), площею 3,15 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Чернелево - Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району, Тернопільської області. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори у строк до 01.11.2024 завірену копію спадкової справи №586/2006 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 10.10.2024 судом зареєстровано копію матеріалів спадкової справи №586/2006 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] наданої Тернопільською районною державною нотаріальною конторою. Протокольною ухвалою суду від 19.11.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Процько І.Я. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Байковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, щодо вирішення позовних вимог покладається на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи №586/2006 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є батько: [PERSON] , мати - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.04.1967 Тернопільським райбюро ЗАГС Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.06.1971 Тернопільським райбюро ЗАГС Тернопільської області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Жовтневе Тернопільського району Тернопільської області та її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.10.1977 Чернелево - Руською сільською радою Тернопільського району, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 05.10.1977, про що складено актовий запис № 11. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 11.09.1982 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11.09.1982 Міським відділом ЗАГС в м. Тернопіль. [PERSON] померла [INFO] в с. Жовтневе, Тернопільського району Тернопільської області, що вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 07.11.2001 Чернелево - Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з довідкою № 67 виданою Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради, [PERSON] , 1913 року народження, яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті із нею також були зареєстровані: брат - [PERSON] , 1915 року народження; братова - [PERSON] , 1922 року народження; брат - [PERSON] , 1930 року народження; племінник - [PERSON] , 1972 року народження. [INFO] в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03.05.2001 Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки № 105 виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради, [PERSON] , 1930 року народження, який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті із ним також були зареєстровані: брат - [PERSON] , 1915 року народження; братова - [PERSON] , 1922 року народження. [PERSON] помер [INFO] в с. Жовтневе, Тернопільського району Тернопільської області, що вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 12.07.2004 виконавчим комітетом Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із довідки № 103 виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради, [PERSON] , 1915 року народження, який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті із ним також були зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1922 року народження. [INFO] в с. с. Жовтневе, Тернопільського району Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05.12.2006 виконавчим комітетом Чернелево - Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з довідкою № 104 виданою Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради, [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті із нею ніхто не був зареєстрований. 18.12.2006 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 911, у якій вказала, що приймає спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Також просила видати їй після спливу шести місяців, встановлених законом для прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.05.2007 у справі № 2-2862/2007, яке набрало законної сили 28.05.2007, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, розташований в [ADDRESS] , який належав на праві власності (по частині кожному зокрема) - [PERSON] , померлій [INFO] , [PERSON] , померлому [INFO] , [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] . Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що батьком [PERSON] являвся померлий [INFO] - [PERSON] . Також, 26.06.2024 [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 638, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на права на земельну частку (пай), площею 3,15 га, в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Чернелево-Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району Тернопільської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її брат, [PERSON] , який прийняв спадщину та помер [INFO] , не оформив своїх спадкових прав, після смерті якого прийняла спадщину його дружина [PERSON] та померла [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. № 264/02-31 від 26.06.2024, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 3,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтневе», яка розташована на території Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , власником якої була [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її брат, [PERSON] , який прийняв спадщину та помер [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав, після смерті якого прийняла спадщину його дружина [PERSON] та померла [INFO] , і не оформила своїх спадкових прав. Як вбачається із змісту даної постанови нотаріуса, підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також відсутність даних про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № Ю-157/0-158/6-24 від 09.04.2024, згідно інформації, наявної у Головному управлінні, [PERSON] , як члену КСГП «Жовтневе», видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,15 в умовних кадастрових гектарах на території Чернелево - Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району, згідно розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації від 04.03.1996 № 125. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тернопільською районною державною адміністрацією Тернопільської області, внесено відповідний запис за № 276 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №?050276. У Книзі відсутня відмітка про те, що взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ТР №?050276) видано державний акт встановленого зразка. З копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тернопільською районною державною адміністрацією Тернопільської області, запис №276 від 18.03.1996 слідує, що на підставі розпорядження РДА від 04.03.1996 № 125, [PERSON] , як члену КСГП «Жовтневе», видано сертифікат серія ТР №?050276 на право на земельну частку (пай) площею 3,15 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У своїй постанові від 03.11.2021 у справі № 691/1237/20 Верховний суд прийшов до висновку, що встановлення юридичного факту - родинних відносин між померлими бабою та матір`ю позивачки, не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням народження бабою матері позивачки. При цьому колегія суддів зазначила, що висновок судів про те, що цивільна правоздатність баби та матері позивачки припинилася після їхньої смерті, тому вимога про встановлення між останніми як матір`ю та дочкою родинних відносин суперечить нормам цивільного права, є безпідставним, оскільки позивачка просила встановити факт родинних відносин між її матір`ю та бабою тому, що він безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право матері позивачки на спадщину - спірну земельну частку, у порядку спадкування за законом. Таким чином з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено та не виникає сумніву достовірність факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , при цьому необхідність його встановлення зумовлена реалізацією заявником права на оформлення спадкових прав після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а беручи до уваги, що відсутність даних про родинні зв`язки [PERSON] та [PERSON] , є перешкодою для оформлення позивачем спадкових прав, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Крім того, відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР 1963, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина в тому числі і на належну їй земельну частку (пай) площею 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП Жовтневе, розташовану на території Байковецької сільської ради. Матеріалами справи підтверджено, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] її брат [PERSON] , який проживав із померлою на день смерті, проте не оформив своїх спадкових прав та не отримав свідоцтво про право на спадщину. Відтак, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина в тому числі і на земельну частку (пай) площею 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП Жовтневе, розташовану на території Байковецької сільської ради, яку він успадкував після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не оформив своїх спадкових прав. Поряд з цим, враховуючи дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до матеріалів справи спадкоємцями першої черги після [PERSON] , який помер [INFO] була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, як така що постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті, проте не оформила своїх спадкових прав та не отримала свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина в тому числі і на земельну частку (пай) площею 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП Жовтневе, розташовану на території Байковецької сільської ради, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , проте не оформила своїх спадкових прав. Із спадкової справи №586/2006 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що єдиним спадкоємцем майна останньої є дочка [PERSON] . Інші спадкоємці не звертались. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Із спадкової справи № 55/2018 судом встановлено, що позивач [PERSON] , прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері постановою нотаріуса їй було відмовлено, у тому числі з підстав відсутності оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку(пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) тавидачі державного акта про право власності на землю (пункт 17розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові № 610/1117/20 від 13.04.2022 «…у частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. У разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.» Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № Ю-157/0-158/6-24 від 09.04.2024, згідно інформації, наявної у Головному управлінні, [PERSON] , як члену КСГП «Жовтневе», видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 3,15 в умовних кадастрових гектарах на території Чернелево - Руської сільської ради (Байковецької після адмінреформи) Тернопільського району, згідно розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації від 04.03.1996 № 125. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тернопільською районною державною адміністрацією Тернопільської області, внесено відповідний запис за № 276 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №?050276. У Книзі відсутня відмітка про те, що взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ТР №?050276) видано державний акт встановленого зразка. З копії Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тернопільською районною державною адміністрацією Тернопільської області, запис №276 від 18.03.1996 слідує, що на підставі розпорядження РДА від 04.03.1996 № 125, [PERSON] , як члену КСГП «Жовтневе», видано сертифікат серія ТР №?050276 на право на земельну частку (пай) площею 3,15 в умовних кадастрових гектарах. Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що за життя спадкодавцю [PERSON] належало право на спірну земельну частку (пай) площею 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП Жовтневе, розташовану на території Байковецької сільської ради, яку після її смерті успадкував померлий [INFO] [PERSON] та в подальшому після смерті [PERSON] її успадкувала [PERSON] , яка померла [INFO] . За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну частку (пай) площею 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП Жовтневе, розташовану на території Байковецької сільської ради, яка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №050276, виданого на підставі розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації від 04.03.1996 №125 належала [PERSON] .

Outcome: approved