Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У січня 2024 року позивач звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 30 серпня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак у подружжя не склалось сімейне життя, через те, що протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, внаслідок чого сторони спільно не проживають з липня 2022 року та з цього ж часу спільного господарства і сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Сторони мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому вважає, що наразі немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Будь-які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2024 року зазначену позовну заяву за зміненою підсудністю передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2024 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 04 березня 2024 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2024 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 травня 2024 року судом за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення терміном шість місяців, у зв`язку з чим ухвалою суду провадження у справі зупинялося на цей строк. 07\~листопада 2024\~року ухвалою\~суду провадження у справі відновлено у зв`язку зі спливом призначеного судом строку для примирення, протягом якого будь-яких заяв чи клопотань від сторін не надійшло, а також призначене судове засідання. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] , за відсутності обмежень у повноваженнях, 25 листопада 2024 року на електронну пошту суду подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують в повному обсязі та наполягають на його задоволенні, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст.\~280, 287, 288 ЦПК України\~справа підлягає\~розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 серпня 2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 636, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 05 січня 2024 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох синів: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Сімейне життя не склалося, через те, що протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, внаслідок чого сторони спільно не проживають з липня 2022 року та з цього ж часу спільного господарства і сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Сторони мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому вважає, що наразі немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Будь-які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Більше того, за клопотанням відповідача сторонам, з огляду на наявність в них неповнолітньої дитини та можливість і бажання відповідача зберегти сім`ю, надався строк для примирення терміном шість місяців, однак після його спливу обидві сторони в судове засідання не з`явилися, при цьому відповідач не надала суду жодних доказів щодо вчинення нею будь-яких дій, спрямованих на досягнення примирення, врегулювання спору та збереження шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих,\~при цьому,\~бере до\~уваги наявність\~у подружжя\~неповнолітнього сина [PERSON] , враховує також його інтереси та зазначає про те, що задля охорони його інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує на зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача в судові засідання, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved