Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] \~\~ (надалі «Відповідач»)\~ про зміну розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] ,\~ ІПН\~ [NUMBER] на підставі судового\~ наказу, виданого Івано-Франківським міським судом 02.08.2024 року у справі №344/14285/24 на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 заробітку (доходу) до 1/6 частки від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового\~\~ мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно\~ з моменту звернення до суду (10.09.2024)\~\~ і до досягнення дитиною повноліття. Представником позивача подано заяву про розглдяч справи у їх відсутності, просив позов задоволити. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у\~ її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Через канцелярію суду 30.09.2024 року Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в позові відмовити, оскільки матеріальне становище Позивача не погіршилося, а навпаки покращилося, тому немає об`єктивних причин змінювати розмір призначених аліментів, Позивач ніякої участі у житті дитини не примає, не спілкується, жодним чином не\~ утримує, аліменти призначені згідно судового наказу від 02.08.2024 року жодного разу не виплачувались. Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Сторони\~ тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах, у них [INFO] народився син\~\~\~ [PERSON] , який на даний час проживає з матір`ю.\~ ( а.с.16). Судовим наказом,\~ виданим\~ Івано-Франківським міським судом 02.08.2024 року у справі №344/14285/24\~\~\~ за заявою\~ [PERSON] на\~ користь\~\~\~ [PERSON] \~ з\~ [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.07.2024 і до досягнення\~ дитиною повноліття. [PERSON] \~ зазначає, що вказана сума стягнення аліментів є надмірно високою для позивача, адже не зважаючи на відображений дохід, фактичні грошові\~ кошти, які залишаються у Позичача є у рази меншими. Вже тривалий час Позивач перебуває у лавах Збройних Сил України на позиціях, де ведуться активні бойові дії. Відповідно до довідки №6697 від 20.08.2024 року [PERSON] проходить службу в стрілецькому батальйоні військової частини [NUMBER] . ( а.с.11). Позивач змушений постійно\~ придбавати для себе лікарські засоби, амуніцію, спорядження, турнікети та інші засоби. Таке спорядження є необхідним для несення постійної служби. Однак в умовах війни немає можливості отримувати та зберігати всі накладні, фіскальні чеки та інші докази понесених витрат. Крім цього мати Позивача [PERSON] змушена покинути свою домівку у м. Херсон, оскільки через військову\~ агресію рф\~ остання булла повністю знищена, про що додано фотокопії.\~ Матір позивача не працює, єдиним джерелом доходу є невелика пенсія та матеріальна допомога зі сторонни\~ сина. Окрім того, ще до шлюбних відносин\~ між сторонами у\~ Позивача [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає з матір`ю в м. Кривий Ріг. Позивач зазначає у своїй заяві, що вже тривалий час\~ переказує гроші дітям на їхні власні банківські рахунки в АТ «Приватбанк», про що долучено\~ квитанції, що свідчить про добросовісність батька щодо належного утримання обох дітей, оскільки він регулярно надсилає кошти дітям по мірі своєї можливості. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Посилаючись на зміну свого матеріального\~ стану,\~\~ [PERSON] \~ звернувся\~ до суду з позовом\~ про зміну (зменшення)\~ розміру аліментів,\~ які стягуються з [PERSON] ,\~ ІПН\~ [NUMBER] на підставі судового\~ наказу, виданого Івано-Франківським міським судом 02.08.2024 року у справі №344/14285/24 на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 заробітку (доходу) до 1/6 частки від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового\~\~ мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно\~ з моменту звернення до суду (10.09.2024)\~\~ і до досягнення дитиною повноліття. \~ Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку. Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку. Зі змісту пояснень сторін випливає, що на даний час неповнолітній син\~\~ [PERSON] , [INFO] \~ проживає разом з матір`ю\~\~\~ [PERSON] . Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому, Суд особливо наголошує, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, Суд погоджується з тим, що з часу винесення судового наказу\~ Івано-Франківським\~ міським\~ судом Івано-Франківської області від\~ 02.08.2024\~\~ у справі №344/14285/24 , матеріальний стан позивача\~\~ [PERSON] \~ змінився, оскільки змінилася економічна ситуація в державі,\~\~\~ [PERSON] проходить\~\~ військову службу та змушений постійно придбавати для себе лікарські засоби, амуніцію, спорядження, також\~\~\~ оплачує орендовану квартиру у м. Івано-Франківську,\~ в якій проживає його матір, яка є пенсіонером, а Позивач єдиною дитиною у сім`ї.\~ Стосовно витрат Позивача, пов`язаних із проходженням ним військової служби, на які звертав увагу його\~ представник ,\~ Суд зауважує наступне. Загальновідомим є те, що з моменту повномасштабного вторгнення ворога на територію України, Збройні Сили України, надаючи гідну відсіч загарбнику, потребують усіх видів підтримки з боку як самої держави, так і її\~ населення. Суд також погоджується з тим, що в конкретних випадках військовослужбовці, які захищають Батьківщину на фронті, несуть самостійні витрати для забезпечення проходження власної служби. Беззаперечним також є той факт, що документування відповідних витрат військовослужбовців в умовах безпосередньої участі у бойових діях є здебільшого неможливим. Суд не може заперечити того, що Позивач несе витрати, пов`язані з військовою службою, однак констатує, що конкретні засоби доказування на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні. Винятків щодо подання засобів доказування на підтвердження аналогічних доводів сторін чинний процесуальний закон не містить. Підстави звільнення від доказування визначено статтею 82 ЦПК України. В той же час, як зазначено Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 року у справі № 344/17277/20: Розгляд справ судами має здійснюватися\~ з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України). Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обгрунтованим, а й справедливим за своєю суттю. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц). Враховуючи все вищезазначене в сукупності, Суд вважає, що проявом принципу добросовісності та справедливості у спірних відносинах, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, зважаючи на статус Позивача як військовослужбовця та наведені ним пов`язані з цим статусом обставини в обґрунтування своїх доводів, інших встановлених судом обставин, буде часткове задоволення позовних вимог та зменшення\~ розміру аліментів, які стягуються з Позивача на 1/5 частки його доходу. Суд наголошує, що в рамках даної справи Суд виходить першочергово з інтересів дитини, збалансовуючи їх з наявністю у батька (платника аліментів) відповідних обставин. Суд вважає, що зменшення\~ розміру аліментів, як про це просить\~\~\~ [PERSON] до\~ 1/6 частину його доходів\~\~ суперечитиме інтересам дитини, тому вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 1/5 частини його доходу. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що\~ підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial