Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 04.12.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.12.2024 року. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Каміла Михайлівна Стасьо, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що Дванадцятого травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано згідно Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2024 року у справі №308/22615/23. За час шлюбу, [INFO] , у них народився син - [PERSON] , про що 09.06.2013 складено відповідний актовий запис № 48, місце державної реєстрації: виконком Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво серія [NUMBER] . Так, після розірвання шлюбу, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачкою. Питання стягнення аліментів під час розлучення не вирішувалося. На час звернення до суду з позовом, [PERSON] навчається у 6 класі, ліцей імені В.С. Гренджі - Донського, два рази на тиждень відвідує репетитора з англійської мови, та в силу свого віку та для повноцінного розвитку, як фізіологічного так і соціального, потребує належного забезпечення враховуючи необхідність у здоровому харчуванні, одязі, приладді для навчання, медичному забезпеченні тощо. Позивачка, як мати, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для нього належних соціально-побутових умов, проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, змушена забезпечувати йому всі необхідні блага самостійно, але її коштів на всі потреби не вистачає. Разом з тим, вважає, що відповідач [PERSON] також зобов`язаний нести витрати по утриманню дитини. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні, потреби сина, необхідні для повноцінного розвитку. Відповідач систематичної матеріальної допомоги не надавав на утримання сина, його платежі мали нерегулярний характер, однак на час звернення до суду з даним позовом відповідач працевлаштувався та має змогу брати участь в утриманні сина. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалося, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. [PERSON] є молодий за віком та працездатний, інших осіб на утриманні немає. Відповідно до довідки про доходи № 150 від 18.10.2024 року відповідач отримує заробітну плату за основним місцем роботи - військова частина [NUMBER] . Покликаючись на норми СК України та ЦПК України, позивач просить: Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] . РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрите ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача по справі надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача по справі надійшла заява про визнання позову, просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено,що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, з дванадцятого травня 2012 року, який розірвано згідно Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2024 року у справі №308/22615/23. За час шлюбу, [INFO] , у них народився син - [PERSON] , про що 09.06.2013 складено відповідний актовий запис № 48, місце державної реєстрації: виконком Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, свідоцтво серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю. Вказані обставини не заперечуються сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно доч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Разом із тим, при вирішенні справи суд бере до уваги заяву відповідача, якою він визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до\~ст.\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню аліментів на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення із даною позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином із відповідача підлягає стягненню на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 454 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved