Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначила, що 22 листопада 2012 року між нею - [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Литовезькій сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 05 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] .У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . З 2025 року сторони перестали проживати разом. З того часу відповідач бачився з сином [PERSON] 3-4 рази, а починаючи з 2017 року спілкуватися з сином зовсім перестав. 09.10.2017 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Син, згідно з рішенням суду, залишився проживати з позивачкою, зареєстрований разом з нею та знаходиться на її утриманні. 04.09.2020 Іваничівським районним судом Волинської області був виданий судовий наказ про стягнення аліментів в розмірі всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття. За весь час, починаючи з 2017 року, відповідач жодного разу не поцікавився життям сина, станом його здоров`я, не займався його вихованням, ніякої матеріальної підтримки не надавав. Станом на 03.04.2024 року заборгованість по аліментах складає 122261,95 грн. З початком військової агресії Росії проти України позивачка разом з сином виїхала в Республіку Польща, де син [PERSON] з 21.04.2022 року навчається у 4С класі початкової школи № 40 ім. Люблінського липня 1980 року в Любліні. Школу закінчить планово у 2028 році. 08.04.2024 позивачка звернулася із заявою до Нововолинського відділення поліції №1 Володимирського районного відділу поліції про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачем. Постановою Нововолинського міського суду 11 червня 2024 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження та стягнуто судовий збір. Позивач та представник позивача звернулися до Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, як до органу опіки та піклування, із заявою про надання висновку про позбавлення батьківських прав відповідача. 25.04 2024 за вих. № 231,232 позивачу та представнику позивача направлені листи, де зазначалося, що орган опіки та піклування рекомендує заявникам звернутися до суду з позовною заявою. Тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2024 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Лісневський В.Г. у судове засідання не з`явилися. До початку судового засідання представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 10.09.2024 року, 31.10.2024 та на 29.11.2024 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Від представника третьої особи Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, наданий висновок Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, як до органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22 листопада 2012 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконкомом Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області зареєстровано шлюб за відповідним актовим записом № 05. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 08 від 14.05.2013 року. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 09.10.2017 року по справі № 156/673/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю та позивачем по справі - [PERSON] . Станом на день подання даної позовної заяви до суду дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, тобто знаходиться на вихованні і утриманні Позивача. З 2017 року Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Іваничівським ВДВС Волинської області ЗМУМЮ по ВП № 66397139 станом на 03.04.2024 року заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] складає 122261,95 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування Литовезької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] від 05.09.2024 року встановлено наступне: Службою у справах дітей Литовезької сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені Заводським районним судом м. Запоріжжя щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від 22.11.2012 року. Від подружнього життя у батьків народився син [PERSON] . Однак, сімейне життя у громадян не склалося через відсутність взаєморозуміння. 09.10.2017 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області шлюб між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] було розірвано (справа № 156/673/17), а малолітнього сина залишено проживати разом із матір`ю. Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю з 2017 року по теперішній час та повністю знаходиться на її утриманні. З 2017 року [PERSON] перестав цікавитися малолітнім сином, не виявляв жодного бажання займатися його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надавав. Відповідно до характеристики Литовезького ліцею ім. В. [PERSON] батько ні разу не цікавився успіхами дитини в школі, не відвідував батьківські збори, вихованням не займався. 02 вересня 2024 року працівниками служби у справах дітей та центру надання соціальних послуг Литовезької сільської ради обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] [INFO] та її син [PERSON] [INFO] . В ході обстеження умов проживання встановлено, що умови проживання задовільні, будинок складається з 2-х кімнат, коридору, веранди, кухні, наявні необхідні меблі та побутова техніка, продукти харчування. Для малолітнього [PERSON] відведена окрема кімната, наявні спальне місце з чистою постільною білизною. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, шкільним приладдям та канцтоварами відповідно до потреб. Мати [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] проживають на території Республіки Польщі. [PERSON] навчається у 5 класі школи Подставової № 40 у м. Любліні. З 2017 року матір одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням малолітнього сина. Зі слів [PERSON] батько [PERSON] давно не приїздив до свого сина, не телефонує, не займається виховання, розвитком, матеріально не підтримує, не цікавиться дитиною. Зв`язавшись з [PERSON] , батьком [PERSON] , за допомогою телефонного зв`язку встановлено, що батько не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, не пам`ятає коли останній раз бачив та розмовляв з сином. Батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Громадянин [PERSON] не виконує батьківські обов`язки належним чином, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням і медичним доглядом, не створює належних умов для проживання дитини, не займається її вихованням, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу тим самим умисно та свідомо ухиляється від батьківських обов`язків, порушуючи ст. 150, 152 Сімейного кодексу України. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України передбачено право особи, з якою проживає дитина, на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи, що відповідач тривалий час мешкає окремо від дитини, дитиною опікується його мати, відсутність доказів участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дитини, що з урахуванням наявних у справі доказів свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що вимоги позивачки задоволені у повному обсязі, з відповідача на її користь необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved