Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

22 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 17 серпня 1991 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №5, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно 22 вересня 2017 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Подружнє життя в них не склалося, через різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Шлюбні стосунки припинені. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, заперечень з приводу заочного порядку розгляду справи не висловив. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 22 вересня 2017 року серії [NUMBER] позивач та відповідачка уклали шлюб 17 серпня 1991 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №5 (а.с.4). Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Через несумісність характерів шлюб виявився невдалим і сторони припинили стосунки на даний час спільного бюджету та господарства не мають, проживають окремо. Позивач вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить їх інтересам, на примирення не згоден. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved