Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати договір купівлі-продажу металевої каністри, який укладений 16 листопада 2022 року між ним і Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~Епіцентр(далі ТОВ\~Епіцентр), стягнути з відповідача на його користь сплачені грошові кошти в розмірі 2199 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 16 листопада 2022 року він придбав у ТОВ\~Епіцентр К металеву каністру вартістю 2199 грн. Однак під час використання вказаної каністри ним виявлено, що вона є негерметичною у зв`язку із відсутністю гумового ущільнювача на її горловині. 18 листопада 2022 року, у зв`язку з суттєвим недоліком, що позбавляє можливості користуватися каністрою, з метою повернення сплачених за каністру грошових коштів він звернувся до співробітників магазину, у якому придбав каністру, на що отримав відмову з поясненням того, що комплектацію товару потрібно перевіряти в момент його придбання. Того ж дня, 18 листопада 2022 року він подав заяву на ім`я директора ТОВ\~Епіцентр з вимогою повернути кошти сплачені за каністру. 14 грудня 2022 року на його повторну заяву від директора ТОВ\~Епіцентр надійшла відповідь, у якій його повідомили, що підстави для задоволення його вимоги про повернення грошових коштів відсутні, оскільки ним не збережено товарний вигляд товару та відсутня невід`ємна складова товару. Вважає, що всупереч вимог Закону України Про захист прав споживачів його права як споживача були порушенні відповідачем. Крім того, протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях, психічних переживаннях, душевних стражданнях від ситуації, що виникла. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 10000 грн. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, у подальшому подав заяву, у якій просив позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача ТОВ\~Епіцентр Баранецький В.В. у суді заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що оскільки умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві, а позивач не надав жодного доказу, який підтверджує наявність недоліку каністри до моменту її реалізації. окрім як припущення, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів Жук А. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просила здійснювати розгляд за її відсутності. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 листопада 2022 року [PERSON] у магазині ТОВ\~Епіцентр, за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, 253, придбав каністру металеву, вартістю 2199 грн., що підтверджується копію чеку. 18 листопада та повторно 14 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ\~Епіцентр [PERSON] із заявою, у якій у зв`язку з тим, що у придбаній ним каністрі відсутній гумовий ущільнювач, тому просив розглянути питання щодо повернення грошових коштів, сплачених ним за вказану каністру. 14 грудня 2022 року директор ТОВ\~Епіцентр Солодкий О.С. листом за вих. №\~4617 надав відповідь на звернення [PERSON] та посилаючись на норми п. 9 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, ст. 9 Закону України Про захист прав споживачів, ст.\~668 ЦК України повідомив, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не збережено товарного вигляду товару (відсутня невід`ємна складова товару) підстави для задоволення заяви відсутні. Позивач [PERSON] , вважаючи дії відповідача неправомірними, які порушую його права як споживача, звернувся до суду з цим позовом. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В силу приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1)\~пропорційного зменшення ціни; 2)\~безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3)\~відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1)\~відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)\~вимагати заміни товару. Аналогічні вимоги містить у ст. 8 Закону України Про захист прав споживачів. Згідно із п. 12 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а)\~він взагалі не може бути усунутий; б)\~його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в)\~він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причини, які існували до цього моменту. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №\~215/46/16-ц зробив правовий висновок та зазначив, що умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Якщо покупець, маючи реальну можливість виявити очевидні дефекти товару, не скористався цим правом до передання йому товару, то тягар доведення коли саме вони виникли, покладається на покупця Як встановлено судом вище, позивач [PERSON] придбав у відповідача каністру металеву, тобто товар який не є технічно складним, не є багатокомпонентним, який не потребує спеціальних знань та консультацій з його використання, та очевидно, що при огляді такого товару споживач має можливість виявити недоліки цього товару і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Разом з тим, 16 листопада 2022 року позивач [PERSON] уклав договір-купівлі продажу вказаної металевої каністри, погодившись саме на такий предмет договору, тобто у момент прийняття від відповідача цього товару позивач [PERSON] не висловив жодних заперечень щодо комплектації цього товару, при цьому маючи реальну можливість оглянути товар у магазині та виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, тому в силу ч. 1 ст. 679 ЦК України з урахуванням зазначеного висновку Верховного Суду, тягар доведення, що недоліки товару (каністри) виникли до передання цього товару, покладається саме на позивача [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №\~522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] будь-яких доказів на підтвердження обставин того, що недолік товару каністри металевої, яка придбана ним 16 листопада 2022 року у відповідача, виник до передання йому цього товару, суду не надав та у ході розгляду цієї цивільної справи судом не встановлено. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вини відповідача у виникненні недоліків товару немає, оскільки позивачем не доведено, що недоліки виникли до передання йому товару, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, суд констатує що, така вимога є похідною від основних позовних вимог, а враховуючи, що у ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача в частині продажу товару неналежної якості, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди без наявності вини відповідача не можуть бути задоволені. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених [PERSON] вимог суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed