Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 в сумі 72\~886 грн 97 коп та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що між первісним кредитором АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17.11.2023 укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] умови договору не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 72\~886 грн 97 коп., з яких: 30\~217 грн 26 коп заборгованість за основним боргом, 10\~414 грн 77 коп заборгованість за відсотками, 32\~254 грн 94 коп заборгованість за комісіями. Ухвалою Комсомольського\~міського суду\~Полтавської області\~від 17.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач, будучи повідомлений у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надходило. Статтями 43, 211\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 строком на 24 місяці. Кредитний договір підписаний АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Проте, підпис позикодавця АТ «Ідея Банк» у договорі № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 відсутній (а.с.5 на звороті). Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту АТ «Ідея Банк», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту (ліміт): 58\~076 грн., строк дії кредиту становить 24 місяці, процентна ставка відсотків річних 10 % (а.с.5-6). Крім того, розрахунками заборгованості відповідно до кредитного договору № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 не підтверджується, що відповідачу були перераховані грошові кошти на його банківський рахунок або позивачем виконано обов`язок з надання кредиту в інший спосіб. На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 17.11.2023 по 30.04.2024 (а.с.19), з якого вбачається, що станом на 30.04.2024 заборгованість відповідача становить 72\~886 грн 97 коп., з яких: 30\~217 грн 26 коп заборгованість за основним боргом, 10\~414 грн 77 коп заборгованість за відсотками, 32\~254 грн 94 коп заборгованість за комісіями. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів фінансової установи відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Пункт 50 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення договору № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018 було видано кредит саме в сумі, заявленій у позові. Визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договору. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованих розрахунків заборгованості за договором № Z02.00501.003919381 від 07.05.2018, не є достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірних договорів порушені відповідачем. У випадку, якщо позивач вважає, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір, що не виконується належним чином, позивач зобов`язаний направити до Відповідача вимогу про усунення порушень умов договору та дострокове погашення кредиту, доказів цього в матеріалах справи нема. Позивачем до позову не надано належним чином завірену копію або оригінал. Далі, 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Крім того, на підтвердження переходу права грошової вимоги\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 17112023 від 17.11.2023. Натомість суду наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023., який не містить підписів посадових осіб і відтиску печаток\~АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги. За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору № Z02.00501.003919381\~від 07.05.2018,\~правильність розрахунку\~її розміру,\~а також\~право вимогидо відповідача.

Outcome: dismissed