Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 13 вересня 2003\~року з\~відповідачкою був укладений шлюб,\~який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, актовий запис № 1443. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя\~з відповідачкою\~не склалось, втрачено почуття любові та поваги один до одного,\~спільного господарства\~сторони не ведуть, що призвело до розпаду сім`ї. Примирення між ними не можливе. Шлюбні відносини припинені з листопада 2023 року, сторони проживають окремо. Подальше перебування\~у шлюбі\~є неможливим\~та суперечить\~інтересам позивача. Зазначає, що на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання дітей, які будуть проживати з батьком, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин із дружиною, їх спільні діти залишились проживати разом із ним. З того часу син та донька проживають разом із позивачем, перебувають на його утриманні та вихованні, він як батько дітей, здійснює належний догляд за ними, забезпечує всі їх життєві потреби та розвиток. Позивач зазначає, що з метою захисту прав дитини, можливості пересування з дітьми без документальної згоди матері, оформлення та отримання належних соціальних виплат, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту. Позивач просить суд шлюб розірвати, залишити проживати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , на його самостійному вихованні та утриманні, та встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 07.11.2024 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До початку розгляду справи позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи відповідачка подала клопотання, в якому просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у\~шлюбі,\~який зареєстрований 13 вересня 2003\~року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, Україна, актовий запис № 1443. Від шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є малолітніми. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їх спільних неповнолітніх дітей, адже вони проживають з батьком, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору від 24.10.2024 року. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинені. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, після припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишились проживати із батьком, то суд вважає за можливе зазначити з ким залишаться проживати діти після розірвання шлюбу. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей, необхідно позивачу для захисту прав та інтересів дітей, а також для оформлення та отримання належних соціальних виплат. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітніх дітей,\~які визнаються\~сторонами,\~ не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що заявником доведений факт самостійного виховання та утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З цих підстав позов слід задовольнити.

Outcome: approved