Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Представник позивача - адвокат Ткачук Олександр Вікторович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати позивача батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач [PERSON] з відповідачкою - [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. За десять місяців до народження доньки - [PERSON] , сторони припинили фактичні сімейні відносини, про вагітність відповідачки позивач не знав. В свідоцтві про народження дитини, в графі відомості про батька, зі слів матері, у відповідності до положень частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батьком записано « [PERSON] ». В липні 2024 року [PERSON] дізнався, що [PERSON] є його біологічною дочкою. Після цього, 15 липня 2024 року, сторони зареєстрували шлюб. 14 вересня 2024 року позивач та його донька здали зразки букального епітелію для визначення біологічного батьківства. Проведеним дослідженням встановлено батьківство [PERSON] стосовно [PERSON] . На підставі наведеного, представник позивача просить визнати [PERSON] батьком дитини та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Ухвалою судді від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ткачук Олександр Вікторович в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити, розгляд справи здійснювати за їх відсутності (а. с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про визнання позову, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а. с. 23). Представник третьої особи - Ковельського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Криса Алла, в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 16, 20). Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 2011 року Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] 15 липня 2024 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Турійської селищної ради (а. с. 8). Статтею 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до частини першої статті 122 Сімейного кодексу України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Як встановлено судом, на момент народження [PERSON] , а саме - [INFO] , сторони у шлюбі не перебували. Згідно вимог частин другої, третьої статті 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень пункту 9 зазначеної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) вказано, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU1088 від 26 вересня 2024 року встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , складає 99,9999977037% (а. с. 8, на звороті). Зазначене дає суду усі підстави вважати, що саме [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13 підпункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 з відповідними змінами, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно положень статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі наведеного, суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих доказів та матеріалів, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved