Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Гайворонської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 15.09.2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві власності квартиру з усіма її приналежностями розташовану за адресою: [ADDRESS] в цілому. [INFO] в с. Покровське Голованівського району Кіровоградської області померла [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач, яка після шлюбу змінила дівоче прізвище [PERSON] на шлюбне [PERSON] . Інших спадкоємців за законом немає. [PERSON] прийняла спадщину в установлений законом строк та в порядку шляхом подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини у шестимісячний строк, з дня відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої входить квартира з усіма її приналежностями розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON] , приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Кіровоградської області 14.09.2005 року, предметом згадуваного договору є квартира, яка складається з: 3-х кімнат площею 32,56 кв. метрів, кухні, коридора, ванної кімнати, 1/8 частини хліва «Б», 1/8 частини погріба «Б1», гаража «Г». 02.06.2023 року державним нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру номер три, що знаходиться в [ADDRESS] . 31 травня 2024 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою оформлення правовстановлюючих документів на гараж «Г», однак державним нотаріусом було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на спадковий гараж «Г», не можливо в зв`язку зі смертю власника. Просить суд визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом на будівлю гаражу, 1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, винесення рішення відніс на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 423/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] (далі спадкова справа), суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть наявного в матеріалах спадкової справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належене їй майно, в тому числі, на квартира з усіма її приналежностями розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та кортий посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Кіровоградської області Линюк Н.А. за реєстровим №2159, предметом згадуваного договору є квартира, яка складається з: 3-х кімнат площею 32,56 кв. метрів, кухні, коридора, ванної кімнати, 1/8 частини хліва «Б», 1/8 частини погріба «Б1», гаража «Г» (а.с. 17-18). Покійна [PERSON] залишила заповіт від 15.09.2015 року, яким заповіла [PERSON] , [INFO] , належну їй на праві власності квартиру з усіма її при належностями розташовану за адресою: [ADDRESS] . Наявність та чинність вказаного заповіту підтверджується копією заповіту (а.с. 19) та оглянутою в судовому засіданні спадковою справою. [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище [PERSON] на шлюбне [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб наявного в матеріалах спадкової справи. 02.06.2023 року державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру номер три, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 21). Постановою державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2024 року №102/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с 20). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі 06.04.2017 року заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори, що вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 423/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , [INFO] , донька померлої, шляхом подачі 06.12.2016 року заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори. Окрім цього, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який являється сином покійної [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини шляхом подачі 07.12.2016 року до державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, яка ним не відкликана. Згідно довідки Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 27.02.2023 року №2929/01245, наявної в матеріалах спадокої справи, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Станом на 08.10.2016 року за вказаною адресою також на постійне місце проживання зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви їх застосування. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно будівлю гаражу, 1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, \~а також можуть бути особи, які мають (набули) право власності на спірне майно. Суд зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] у вставноленому законом порядку окрім позивача прийняли [PERSON] , [INFO] , донька померлої, а також [PERSON] , [INFO] . У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Згідно норм ст. 11 ЦПК України суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість:\~ керує ходом судового процесу; \~сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; \~роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; \~сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; \~запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд повинен враховувати, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а тому суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.\~ Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.\~ Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.\~ Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.\~ Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. Тому, у разі якщо позов пред`явлено не до належних осіб, суд має роз`яснити позивачеві право подати клопотання про залучення до розгляду справи співвідповідачем належну особу (у даній справі спадкоємців [PERSON] , [PERSON] ), а у разі не вчинення таких дій - відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що представником позивача було подано заяви про розгляд справи без участі позивача та представника позивача та такі не з`явилися в судое засідання, суд був позбавлений можливості роз`яснити стороні позивача їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема, щодо заміни неналежно відповідача, аби сприяти позивачу в реалізації ним прав, передбачених ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено не до належної особи та у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed