Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 47 278,75 грн. та судових витрат у сумі 3\~028,00 грн. Позов мотивовано тим, що 04.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05051-03/2023. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Стар Файненс Груп» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників. 27.10.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 27102023 від 27.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 27250 грн., з яких: 7 000 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 250 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 0,00- сума заборгованості за пенею. Крім того, 07.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-7096244. 30.08.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30082023/2 відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 року до договору факторингу №30082023/2 від 30.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12 228 грн. 75 коп., з яких 3150 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9078 грн.75 коп. - сума заборгованості за звичайними відсотками. Крім цього, 07.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09931-03/2023. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Стар Файненс Груп» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників. 27.12.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-2 відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 7800 грн., з яких: 2000 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 800 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 0,00 - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, в зв`язку з чим має непогашену заборгованість за кредитним договором № 5051-03/2023 в сумі 27\~250 грн. 00 коп., за кредитним договором №00-7096244 в розмірі 12228 грн. 75 коп., та за кредитним договором № 09931-03/2023 у розмірі 7800 грн. Тому позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 02 травня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Яресько Т.В. в судовому засіданні позов визнав частково. 26.06.2024 подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідач не заперечує проти факту укладення Кредитних договорів та не заперечує проти факту отримання грошових коштів у кредит від Первісних кредиторів у розмірі 7 000,00 грн., 3 150,00 грн. та 2 000,00 грн. відповідно. Таким чином, Відповідач визнає наявність у нього простроченої заборгованості перед Первісними кредиторами та, відповідно, перед Позивачем, однак, категорично не може погодитись з розміром даної заборгованості. [PERSON] є діючим військовослужбовцем. Відповідно до запису в посвідченні офіцера, наказом начальника 4 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації № 47 від 26.10.2019 р. Відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в навчальну частину з 26.10.2019 р. по 17.01.2020 р. Відповідно до запису в посвідченні офіцера наказом № 10 від 17.01.2020 р. призначений командиром взводу зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку ВЧ [NUMBER] . Таким чином, на відповідача поширюються пільги, встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом: 15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. А тому, відповідно до законодавства з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №05051-03/2023 в розмірі 7 000,00 грн. тіло кредиту, за Кредитним договором № 00-7096244 в розмірі 3 150,00 грн. тіло кредиту, за Кредитним договором № 09931- 03/2023 в розмірі 2 000,00 грн. тіло кредиту, а загалом заборгованість у розмірі 12 150,00 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 778,20 грн., яку Відповідач визнає. Окрім того, просить стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ (код ЄДРПОУ 35625014) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) понесені витрати на правничу (правову) допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 10 402,00 грн. 01.07.2024 представником позивача подано заяву в якій просить позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі. Відмовити представнику Відповідача [PERSON] в стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 402, 00 грн. В обґрунтування покликається на те, що кредитні договори були укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Представник позивача заначає, що жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договорів чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. Окрім того, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 10 402,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 402,00 грн., тобто в цій частині судових витрат необхідно відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до\~ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 04.03.2023 року між Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05051-03/2023. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Стар Файненс Груп» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників. 27.10.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 27250 грн., з яких: 7000 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 20250 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 0,00- сума заборгованості за пенею. Також, 07.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-7096244. 30.08.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30082023/2 відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 30.08.2023 року до договору факторингу №30082023/2 від 30.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12 228 грн. 75 коп., з яких 3150 грн.50коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9078 грн. 75 коп. - сума заборгованості за звичайними відсотками. Окрім того, 07.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09931-03/2023. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Стар Файненс Груп» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників. 27.12.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-2 відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 7800 грн., з яких: 2000 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 5800 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 0,00- сума заборгованості за пенею. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст.\~626\~ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зіст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 13\~ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти факту укладення Кредитних договорів та не заперечує проти факту отримання грошових коштів у кредит від первісних кредиторів у розмірі 7 000,00 грн., 3 150,00 грн. та 2 000,00 грн. відповідно. Таким чином, відповідач визнає наявність у нього простроченої заборгованості перед первісними кредиторами та, відповідно, перед позивачем. Відповідно до запису в посвідченні офіцера (а.с. 111), наказом начальника 4 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації № 47 від 26.10.2019 р. відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в навчальну частину з 26.10.2019 р. по 17.01.2020 р. Відповідно до запису в посвідченні офіцера наказом № 10 від 17.01.2020 р. призначений командиром взводу зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку ВЧ [NUMBER] . Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших; військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», яким оголошено часткову мобілізацію, та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. Таким чином на Відповідача поширюються пільги, встановлені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом: 15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Сталою практикою Верховного Суду підтверджено, що пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою, дія якої поширюється на всіх військовослужбовців без виключення (Постанова Верховного Суду від 26.12.2018 р. по справі № 522/12270/15-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 р. по справі №175/377/16-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 р. по справі №521/9626/15-ц; ), у тому числі на військовослужбовців за контрактом (Постанова Верховного Суду від 14.05.2021 р. по справі №502/1438/18), офіцерів запасу (Постанова Верховного Суду від 18.01.2023 р. по справі №642/548/21). Так, в Постанові Верховного Суду від 25.09.2019 р. по справі №521/9626/15-ц зазначено, що «Довідкою військової частини [NUMBER] від 01березня 2016року №81 підтверджується, що з1987року по час видачі цієї довідки [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній частині та обіймає посаду начальника штабу першого заступника командира військової частини. ... Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц, провадження №61-21025св18. В Постанові Верховного Суду від 14.05.2021 р. по справі №502/1438/18 зазначено, що «Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26грудня 2018року у справі №522/12270/15-ц, провадження №61-21025св18, у даній справі було установлено, що позичальник за кредитним договором [PERSON] та його поручитель [PERSON] є військовослужбовцями, а саме: матросами військової служби за контрактом відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія». [PERSON] 24 лютого 2015 року, а [PERSON] 28 березня 2013 року призвані у Збройні Сили України на військову службу за контрактом. Таким чином, на час укладення кредитного договору - 19 травня 2017 року, додатку №1 до цього договору - 27 липня 2017 року, в період виконання його умов, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення - 21 серпня 2019 року відповідачі[PERSON] та [PERSON] мали статус військовослужбовців Збройних Сил України та на них поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до них не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, проценти (плата) за користування кредитом були нараховані [PERSON] , який є військовослужбовцем, в особливий період, тому, відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» не підлягали ним до сплати, а здійснені платежі за період виконання умов договору мали зараховуватись на погашення заборгованості за тілом кредиту.» Також в постанові Хмельницького апеляційного суду від 03.07.2024 р. по справі № 686/30976/23 зазначено, що «п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30.03.2021 року (набрав чинності 23.04.2021 року) визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, був прийнятий на військову службу до в/ч [NUMBER] в [ADDRESS] 26.11.2013 року на підставі контракту, на що суд першої інстанції уваги не звернув, відповідних мотивів щодо оцінки цих доказів в рішенні не навів. В той же час, на дату укладення кредитного договору, 09.07.2021 року, в період виконання його умов, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, на відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача нарахованих процентів в сумі 11200 грн. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.05.2021 року у справі №502/1438/18.» Подібний висновок зазначено у постанові Хмельницького апеляційного суду від 17.01.2024 р. по справі № 688/3312/23. Також, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2024 р. по справі № 755/16549/23 зазначено: «...У постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14 лютого 2018 року у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20 лютого 2018 року у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21 лютого 2018 року у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18); від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) зроблено висновки, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 Про часткову мобілізацію. Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може нараховувати [PERSON] заборгованість за відсотками.» Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №05051-03/2023 в розмірі 7 000,00 грн. тіло кредиту, за Кредитним договором № 00-7096244 в розмірі 3 150,00 грн. тіло кредиту, за Кредитним договором № 09931- 03/2023 в розмірі 2 000,00 грн. тіло кредиту, а загалом заборгованість у розмірі 12 150,00 грн., яку відповідач визнає. Щодо витрат на правничу (правову) допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2\~ст. 137 цього Кодексу\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. У даному випадку представництво інтересів [PERSON] здійснював адвокат Яресько Тарас Віталійович на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 23199 від 05.12.23 року . Відповідно до п.3.1 Договору Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. Відповідно до п.2 Додатку №2 до Договору Вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок). Пунктами 7.1-7.3 Додатку №2 до Договору встановлено, що правова допомога вважаються наданою після підписання Сторонами Акту приймання-передачі послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Адвокат надає Клієнту Акт приймання-передачі послуг, в якому зазначається детальний зміст наданої правової допомоги (за необхідності), розмір Гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму Гонорару (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Акту приймання-передачі послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. 24.06.2024 року Адвокат Яресько Т.В. та Відповідач [PERSON] підписали Акт прийманняпередачі послуг №1 від 24.06.2024 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі. Відповідач оплатив послуги шляхом авансування у розмірі 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) 24.06.2024 року, про що отримав від адвоката Яреська Т.В. відповідну розрахункову квитанцію №24/06/24 від 24.06.2024 року, як це передбачено п.7.5 Додатку №2 до Договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним». А тому, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова агенція з повернення боргів» слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 778,20 грн, та Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу (правову) допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 10 402,00 грн.

Outcome: partial