Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

23.10.2024 позивачка звернулася до суду з позовною заявою та з урахуванням заяви від 02.12.2024 просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до закінчення нею навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] є повнолітньою, яка навчається на 3-у курсі у Відокремленому структурному підрозділі Житомирського технологічного фаховго коледжу Київського національного університету будівницта і архітектури. Відповідач є працездатною особою та зобов`язаний нарівні з матір`ю брати участь в належному матеріальному забезпеченні доньки, працює офіційно, інших утриманців не має. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено до судового розгляду. 02.12.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому визнає позовні вимог частково та просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/16 частини від усіх видів заробітку на період навчання доньки. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутніості, просить стягувати з відповдіача аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробтіку. Представник відповідача поджав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2191 (а.с. 6). Згідно довідки №3/1329 від 25.11.2024 виданої директором Відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівницта і архітектури, [PERSON] є студенткою 3-го курсу, групи Д 38, спеціальності 022 Дизайн, денної форми здобуття освіти з 01.09.2022 по 30.06.2026. Наказ про зарахування № 68-К від 29.07.2022. Навчається за кошти державтного бюджету (а.с. 25). У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи даний спір суд враховує те, що відповідач працює, а також враховує відсутність неповнолітніх дітей, яким за Законом зобов`язаний надавати утримання. З огляду на викладене, з урахуванням сімейного, майнового стану сторін, а також потреби у матеріальній допомозі на період навчання дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути аліменти на дитину, що продовжує навчання, що не призведе до погіршення майнового стану платника аліментів, та буде достатнім для забезпечення необхідних потреб його дочки на період навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років з огляду на справедливий та розумний розподіл витрат. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved