Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 03 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 336. Від спільного подружнього проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , актовий запис № 43 від 08 січня 2020 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Тому позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 11.11.2024 р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача. В якому зазначила про те що, позовні вимоги позивача визнає та просить суд їх задовольнити. Провести розгляд справи без її участі та ухвалити рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі із підстав, наведених у позовній заяві. Сторони в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 27 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 квітня 2019 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 336. Від спільного подружнього проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , актовий запис № 43 від 08 січня 2020 року. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved