Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансової компанії «Гефест» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 566\~739,76 грн. 3 відсотки річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №639/1730/13-ц від 01.07.2013 року та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 8 501,10 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.09.2008\~між [PERSON] \~та ВАТ\~«КБ «Надра»\~укладено Договір\~кредитної лінії\~№6/4/16/2008/840-К/308,\~на підставі\~якого [PERSON] \~надано кредит\~у розмірі\~58\~482,20\~дол.\~США,\~строком до\~10.09.2032\~року під\~14,99%\~річних.01.07.2013\~заочним рішенням\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова у\~справі №639/1730/13-ц\~задоволено позовні\~вимоги ПАТ\~«Комерційний банк\~«Надра» та\~стягнуто з\~ [PERSON] заборгованість\~за Кредитним\~договором в\~сумі 858\~261,08\~грн.\~та судовий\~збір у\~розмірі 3441,00\~грн.17.10.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова замінено стягувача у виконавчому провадженні по справі №639/1730/13-ц відносно відповідача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест». Станом на подачу позову вищевказане рішення не виконано. Розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК України) за порушення зобов`язання з повернення кредиту, що зафіксовано в рішенні суду, в розмірі 858\~261,08 грн. розраховані за період: 12.03.2017 року 11.03.2018 року 25\~747,83 грн. (858\~261,08 грн.* 3% річних); 12.03.2018 року 11.03.2019 року 25\~747,83 грн. (858\~261,08 грн.* 3% річних); 12.03.2019 року 11.03.2020 року 25\~747,83 грн. (858\~261,08 грн.* 3% річних); 12.03.2020 року 11.03.2021 року 25\~747,83 грн. (858\~261,08 грн.* 3% річних); 12.03.2021 року 23.02.2022 року (349 днів) 24\~619,16 грн. (858\~261,08 грн.* 3% річних/365*349), що разом складає 127\~610,48 грн. Розрахунок індексу\~інфляції (ст.625\~ЦК України)\~за порушення\~зобов`язання з\~повернення кредиту\~в сумі\~858\~261,08\~гривень за\~період з\~12.03.2017\~року -\~23.02.2022\~року розраховується\~за формулою:\~[Інфляційні\~нарахування]\~=\~[Сума\~боргу]\~*\~[Сукупний\~індекс інфляції]\~/100%\~-\~[Сума\~боргу],\~де:\~[Сума\~боргу]\~-\~сума простроченого\~боргу.;[Сукупний\~індекс інфляції]\~-\~добуток щомісячних\~індексів за\~відповідний період.Сукупний індекс інфляції за період з 12.03.2017 року - 23.02.2022 року складає 151,165%, який враховано наступним чином, 101,80% * 100,90% * 101,30% х 101,60%\~*\~100,20%\~х 99,90%\~х 102,00%\~х 101,20%\~х 100,90%\~х 101,00%\~х 101,50%\~х 100,90%\~х 101,10%\~х 100,80%\~х 100,00%\~х 100,00%\~х 99,30%\~х 100,00%\~х 101,90%\~х 101,70%\~х 101,40%\~х 100,80%\~х 101,00%\~х 100,50%\~х 100,90%\~« 101,00%\~« 100,70%\~« 99,50%\~х 99,40%\~« 99,70%\~х 100,70%\~х 100,70%\~х 100,10%\~х 99,80%\~« 100,20%\~х 99,70%\~х 100,80%\~х 100,80%\~х 100,30%\~х 100,20%\~*\~99,40%\~х 99,80%\~х 100,50%\~х 101,00%\~х 101,30%\~*\~100,90%\~х 101,30%\~х 101,00%\~х 101,70%\~х 100,70%\~*\~101,30%\~х 100,20%\~« 100,10%\~х 99,80%\~х 101,20%\~х 100,90%\~х 100,80%\~*\~100,60%\~х 101,30%\~*\~101,60%Інфляційне нарахування\~на заборгованість\~в сумі\~858\~261,08\~гривень за\~період з\~12.03.2017\~року -\~23.02.2022\~року,\~складає 439\~129,28\~гривень (858261,08*757,76596/700%\~-\~858\~261,08\~=\~439\~129,28).Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 566 739,76 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Гефест» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року клопотання представника позивача ТОВ «Фінансової компанії «Гефест» про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/25/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Гефест» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Забезпечено проведення подальших підготовчих і судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача ТОВ «Фінансової компанії «Гефест» - адвокату Остащенко О.М., яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса [INFO] . 14.03.2024\~року ухвалою\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова підготовче провадження\~у цивільній\~справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Гефест» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 28.11.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у підготовчі та судові засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Комерційний Банк Надра - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрована: [ADDRESS] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 липня 2000 р.) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (р/р № [NUMBER] , відкритий в філії ПАТ КБ Надра Харківське регіональне управління, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456), суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 858 261,08 (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят одна) гривня 08 копійок. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрована: [ADDRESS] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 липня 2000 р.) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (р/р № [NUMBER] , відкритий в філії ПАТ КБ Надра Харківське регіональне управління, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456), суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок. Вказане рішення набрало законної сили 20.05.2013 року (а.с. 5-6). Відповідно до ч. ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.07.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 639/1730/13-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором \~задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 639/1730/13-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрована: [ADDRESS] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 липня 2000 р.) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (р/р № [NUMBER] , відкритий в філії ПАТ КБ Надра Харківське регіональне управління, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456), суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 858 261,08 (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят одна) гривня 08 копійок та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрована: [ADDRESS] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 липня 2000 р.) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (р/р № [NUMBER] , відкритий в філії ПАТ КБ Надра Харківське регіональне управління, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456), суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок, боржником за яким є [PERSON] , вказавши в якості стягувача \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, б. 3, код ЄДРПОУ 42350033) (а.с. 5-9). Відповідно до Інформаційної довідки з сайту «Автоматизованої системи виконавчих проваджень» вбачається відсутність відомостей про відкрите виконавче провадження відносно [PERSON] (а.с. 47-48). При цьому відповідачем під час судового розгляду також жодними доказами не доведено факт виконання або часткового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року станом на дату подачі даного позову. У зв`язку з невиконанням рішення суду і несплатою боргу за вказаним рішенням в сумі 858\~261,08 грн. згідно наведеного в позові розрахунку 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 127\~610,48 грн. (а.с. 1 (зворот)), а індекс інфляції за цей же період становить 439\~129,28\~гривень (а.с.\~2). Загалом сума стягнення сум відповідно до ст.625 ЦК України складає 566 739,76 грн. Відповідачем [PERSON] контррохрахунку не надавалось. Згідно зі статтею 68 Конституції України,\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.4 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до\~ст.625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 46/14523/15-ц зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». В постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі № 199/6480/16-ц зокрема, зазначено, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)». Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки. Однак згідно із\~Законом № 540-IX від 30.03.2020 року\~Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України\~доповнено розділом 12 наступного змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786, 1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Також згідно із\~Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України\~доповнено розділом 19 наступного змісту «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~ 1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії». Враховуючи викладене, досліджені судом докази, а також те, що відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження не надала і не спростувала обставин, на які посилається позивач, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила грошове зобов`язання, остаточний розмір якого визначений заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №639/1730/13-ц від 01.07.2013 року, що набрало законної сили, отже у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625\~ЦК України, на підставі якої з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що загалом складають 566 739,76 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансової компанії «Гефест» до [PERSON] про стягнення про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат є повністю обґрунтованими належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.07.2013 року по цивільній справі №639/1730/13-ц у розмірі 566\~739,76 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 8\~501,10 грн. (а.с. 3). На підставі викладеного і

Outcome: approved