Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 09 жовтня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7471781, згідно з умовами якого відповідач отримав 4 000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. За графіком сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений [PERSON] 16 жовтня 2022 рок. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну йому суму, проте [PERSON] зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 09 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №74717881 від 09 жовтня 2022 року в сумі 12 964,00 гривень. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Юрченко А.В. в судове засідання не з`явилась, 27 вересня, 21 листопада 2024 року подала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 02 грудня 2024 року подав заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено догові про споживчий кредит №7471781 за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 97 днів з 09 жовтня 2022 року надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 4 000,00 гривень, а позичальнику зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом до 16 жовтня 2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14 січня 2023 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені Договором. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER]. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства, підписано [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора Z97231 (а. с. 9-14). Отримання [PERSON] від ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 4 000,00 гривень підтверджується платіжним дорученням №84389807 від 09 жовтня 2022 року, призначення платежу: кошти згідно договору №7471781 (а. с. 17). З виписки з особового рахунку за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості на дату вимоги про погашення заборгованості 18 квітня 2024 року складає 12 964,00 гривень, з яких 3 200,00 гривень прострочене тіло кредиту, 9 004,00 гривень прострочені відсотки, 760,00 гривень заборгованість за комісіями (а. с. 18-19). 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №89-МЛ за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. [PERSON] за договором №7471781 від 09 жовтня 2022 року включено до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89-МЛ від 30 січня 2023 року (а. с. 20-25). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. За договорами про споживчий кредит №7471781 від 09 жовтня 2022 року ТОВ «Мілоан» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні первісному кредитодавцю, ні новому, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до почату розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50% понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved