Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 15.05.1993 відділом запису актів громадянського стану виконкому Рахівської районної ради народних депутатів Закарпатської області, актовий запис № 54. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони не мають на утриманні неповнолітніх дітей, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб у органах РАЦС, подружні стосунки остаточно припинено, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, проживають окремо. Покликається на положення статей 110, 112 Сімейного кодексу України. Ухвалою від 14.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.09.2024, у зв`язку із неможливістю належним чином повідомити сторони про розгляд справи по причині зупинення поштових відправлень відкладено на 08.10.2024, у зв`язку із неявкою відкладено на 05.11.2024 та 27.11.2024. Позивачка у судове засідання не прибула, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач до суду не з`явився, заяв і клопотань не подав, вважається повідомленим на підставі ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України у зв`язку із поверненням повістки, направленої за зареєстрованим місцем проживання та завчасним розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.1993 вбачається, що такий між сторонами зареєстрований 15.05.1993 відділом запису актів громадянського стану виконкому Рахівської ради народних депутатів Закарпатської області, актовий запис № 54, при цьому дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій також визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позивачка ствердила, а відповідач не заперечив, що у даному випадку шлюбні відносин фактично припинені, сім`я розпалася, не проживає разом, а шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться, з урахуванням чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Питання стягнення (розподілу) судових витрат, як і відновлення дошлюбного прізвища позивачці судом не вирішується, оскільки таке питання сторонами не ініціювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved