Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 20.09.2024 надійшла позовна\~заява,\~в якій\~позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №3924564 укладеного 23.12.2020 в розмірі 13987,09 грн. Свій позов ТОВ "Фінансова компанія управління активами " обґрунтовує тим, що 23.12.2020 між ТОВ "1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів"\~та відповідачем укладено договір позики №3924564 підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов договору позики первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 9000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,99% в день. Між ТОВ "1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів" та ТОВ " Фінансова компанія управління активами" 21.06.2021 укладено Договір факторингу №2106, відповідно до якого ТОВ " Фінансова компанія управління активами " перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 13987,09 грн яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник відповідача [PERSON] 28.10.2024 надала до суду відзив, в якому просила у задовленні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позовна заява не обгрунтована належними доказами. Також надала до суду заяву про застосування позовної давності, яка є окремою підставою для відмови у повному обсязі. Зауважила на тому, що оскільки за умовами договору відповідач мав виконати зобов`язання до 22.01.2021, тому строк позовної давності щодо захисту своїх прав та законних інтересів первісним кредитром сплив після 22.01.2024. Доказів переривання строку позовної давності та/або заяви про поновлення позовної давності позивачем не надано. 07.11.2024 представник позивача [PERSON] 07.11.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надала суду відповідь на відзив та просила позовні вимоги задовльнити у повному обсязі. Зазначила, що договір позики від 23.12.2020 відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Зауважила на тому, що без власного волевиявлення [PERSON] та без надання ним інформації необхідної для укладення договору позики кредитодавець би не здійснював дій щодо надання коштів на картковий рахунок вказаний відповідачем. Вказала на те, що відповідачем на підтвердження обставин викладених у відзиві не було надано жодного доказу, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду (ст. 89 ЦПК України). Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, представник, посилаючись на продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Суд, ухвалою від 04.10.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 387/1272/24 в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.11.2024. За наслідками судового засідання 04.11.2024 розгляд справи відкладено на 03.12.2024, про що 04.11.2024 судом постановлено відповідну ухвалу. На визначену судом дату представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві від 01.11.2024, просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні також не скористався. Про дату, час та місце рогляду справи останній повідомлений у встановленому законом порядку. Його обізнаність про розгляд справи в суді доводиться також відзивом на позовну заяву . Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Зі змісту виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2024 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія управління активами" 23.04.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Вид економічної діяльності 64.99 надання інших фінансових послуг (основний) ( а.с.12). Судом встановлено,\~що 23.12.2020 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №39245649 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 9000,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою процентної ставки 1,99 % від суми кредиту на день. Дата надання позики 23.12.2020, дата повернення позики 22.01.2021 (а.с.10). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, однак [PERSON] не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість в розмірі 18096,00 грн,\~яку переуступлено ТОВ "Фінансова компанія управління активами" за договором факторингу\~\~№ 2106 від 21.06.2021 (а.с. 14-18). Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 [PERSON] нарахована заборгованість за договором позики №3924564 у розмірі 27096,00 грн, з яких: 9000,00 грн\~заборгованість за основною сумою боргу та 18096,00 грн\~заборгованість за відсотками (а.с.23-24). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість за договором позики №3924564 у розмірі 13987,09грн, з яких: 9000,00 грн\~заборгованість за основною сумою боргу та 4987,09 грн\~заборгованість за відсотками (а.с.8-9). Відповідно до інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» від 22.11.2024 №20.1.0.0.0/7-241119/45674-БТ, встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , 23.12.2020 було здійснено поповнення картки на суму 9000,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1046 вказаного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 23.12.2020 між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" в електронній формі укладено договір позики №3924564, з дотриманням наведених норм законодавства, та відповідач був ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд виходить з наступного. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Між сторонами укладено кредитний договір у формі оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки за зразком, розробленим банком. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 ЦК України). У оферти на укладання про обслуговування кредитної картки позичальника від 08.12.2017 відсутнє посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності. Відсутній і окремий договір про збільшення строку позовної давності. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Факт укладення договору позики №3924564 від 23.12.2020, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику у розмірі 9000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок, відповідач не заперечує. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж [PERSON] сплатив 31.01.2021 у розмірі 20 грн. (а.с. 8). Таким чином, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до договору позики погоджено 22.01.2021, то строк давності починає обчислюватись з 31.01.2021. Тобто, загальний строк давності, три роки спливає 31.01.2024. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 20.09.2024. Проте, відповідно до пункту 12\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(в редакції\~Закону № 540-IX від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Відповідно до пункту19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(розділ доповнено пунктом 19 згідно із\~Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на зазначене, позивачем не пропущено строк позовної давності, а відтак, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №3924564 від 23.12.2020, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовних вимог позивача, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за вказаним позовом підлягаю відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.ст.11,\~207,\~256,\~258-259,\~261,\~267,\~526,\~549,\~629,\~634,\~638,\~1054,\~1077,\~1080,\~1082\~ЦК України,\~

Outcome: approved