Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Агропромислового кооперативу «Старосільський», в якому просила достроково розірвати договір оренди землі, зареєстрований 21 червня 2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, укладений між нею та відповідачем щодо земельної ділянки площею 5,4300 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області, кадастровий номер 7421480400:05:000:0425, та припинити речове право оренди вказаної земельної ділянки, яке зареєстроване за АПК «Старосільський». Також позивач просила вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати позивачці за 2022-2023 роки не сплачувалася, а порушення носило систематичний характер. В силу статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України позивачка, як власник земельної ділянки, обрала захист своїх прав шляхом розірвання договору за рішенням суду, як це передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Ухвалою судді від 04 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 3). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином за місцем реєстрації юридичної особи, про що свідчить рекомендаційний лист згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» та інформація з трекінгу Укрпошти 0610209884839 про вручення судової повістки (а. с. 49-50, 53). Представник відповідача - арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендаційний лист згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» та інформація трекінгу Укрпошти 0610209885290 про вручення судової повістки (а. с. 49-50, 52), проте в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендаційний лист згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» та інформація трекінгу Укрпошти 0610209885550 про вручення судової повістки (а. с. 49-50, 51), проте уповноважений представник в судове засідання не з`явився. Письмові пояснення по суті спору третьою особою не надані. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом статей 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Між [PERSON] (позивачкою у справі, орендодавцем за договором) та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (відповідачем у справі, орендарем за умовами договору) було укладено договір оренди землі, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 червня 2021 року. Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Старосільського старостату, площею 5,4300 га, у тому числі, ріллі 5,4109 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0425. Договір укладено на 7 років до 21.06.2029 (а. с. 6). За змістом урегульованих умов у пунктах 4.1., 4.3. договору орендна плата вносить орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 9725 грн 50 коп в рік. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі - 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова - протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. (а. с. 6) У пунктах розділі 12 договору визначено порядок зміни умов договору і припинення його дії. Відповідно до пунктів 12.3., 12.4. договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Аналіз змісту договору оренди землі, укладений між сторонами свідчить, що між ними виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, згідно із ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1077, позивачка у цій справі є спадкоємцем і власником зазначеного в заповіті майна від спадкодавця, [PERSON] , - земельної ділянки, площею 5,4300 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0425, склад угідь - рілля, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю, [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №629280, виданого 20 лютого 2006 року на підставі розпорядження Городнянської РДА Чернігівської області від 30.11.2005, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 5). За інформацією з Державного земельного кадастру від 16.09.2024 судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,43 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0425, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 9). Звертаючись з вказаним позовом, позивачка зазначила, що при укладенні договору сторони узгодили вартість розміру орендної плати і строки її виплати, однак орендна плата за 2022-2023 роки відповідачем не сплачувалася, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. Частина 1 статті 13 ЦПК України закріплює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частини 1 та 2 статті 651 ЦК України визначають, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду за вимогою однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлялась того на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими Законами України. Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. При цьому неважливо, чи несплата орендної плати була в повному обсязі або частково. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення Закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивачку можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. У розумінні вищевказаних норм підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Докази виплати відповідачем орендної плати у розмірі, обумовленому у договорі оренди земельної ділянки, за період за 2022 та 2023 роки, у справі відсутні. Виходячи з принципу диспозитивності у цивільному процесі, позивач має самостійно вирішувати, чи поєднати, чи заявити окремо вимоги про стягнення недоплаченої суми орендної плати, або не заявляти таких вимог. Стягнення суми недоплаченої орендної плати не є предметом цього позову. Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачці, оскільки орендна плата за користування належною останній земельною ділянкою за період 2022-2023 роки плата не сплачена, отже відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За таких обставин, наявні підстави вважати, що з боку відповідача відбулося систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі з підстав, що передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України. Одночасно слід припинити речове право - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421480400:05:000:0425, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за АПК «Старосільський». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved