Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що з 15 серпня 2008 року перебувала із відповідачем у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.05.2021 року їх шлюб було розірвано. У шлюбі народився син: [PERSON] [INFO] . Вказує, що їх з відповідачем спільний син [PERSON] , проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не приймає регулярної участі в матеріальному утриманні сина, незважаючи на реальні потреби дитини, позивачка самостійно несе витрати на забезпечення дитини. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.. У зв`язку із вступом сина на навчання до Чернівецької філії вищого приватного навчального закладу Львівський медичний фаховий коледж «МОНАДА», витрати на утримання дитини збільшилися, що обмежує права дитини на достатній рівень життя, необхідний для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На основі викладеного, просить суд стягнути з\~ [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26.11.2024 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позов , в якому вказує про те, що він частково визнає позовні вимоги і не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 всіх видів заробітку. Стверджує, що ніколи не ухилявся від обов"язку утримувати сина і надалі робитиме все необхідне для його найкращого матеріального забезпечення. Крім того , вказав, що під час перебування у шлюбі із позивачкою вони спільно набули у власність житло та після розірвання шлюбу позивач здає це житло і одноосібно отримує дохід від їх спільної власності . Він не має до позивачки претензій з приводу поділу їх спільного житла, зважаючи на те, що з позивачем проживає його син. Сам же він винаймає собі житло, тому, що власного не має. Відповідач також посилається на те, що допомогає матеріально своїм батькам похилого віку, які потребують фінансової підтримки та вказує, що його єдина сестра [PERSON] не спроможна надавати батькам допомогу , так як є інвалідом ІІ групи (додає довідку а.с. 20). Позивачка жодним чином не намагалася в добровільному порядку вирішити та погодити питання про сплату аліментів. Позивач спрямувала до суду відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позову та стягненні з відповідача аліментів в розмірі частки усіх видів заробітку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надіслала до суду клопотання в якому просила справу розглядати у її відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2\~ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків: Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2021 року шлюб було розірвано (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) Із довідки про доходи від 15.11.2024 року №795, наданої військовою частиною [NUMBER] встановлено, що заробітна плата [PERSON] , як начальника медичної служби-начальника медичного пункту, за період вересень 2023 по жовтень 2024 року складає 407439.20 грн. (а.с.27) Із довідки № 796 від 15 листопада 2024 року наданої ВЧ [NUMBER] встановлено, що [PERSON] призваний по мобілізації з 07 квітня 2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] (а.с.33) Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Із наданих відповідачем [PERSON] виписок про переказ коштів ( а.с. 28-32), встановлено, що останній систематично надсилає позивачу грошові кошти на утримання сина. Відтак доводи позивача про те, що відповідач не приймає регулярної участі в матеріальному забезпеченні їх дитини є голослівними. Беручи до уваги той факт, що відповідач постійно добровільно приймає посильну матеріальну участь у вихованні дитини , у суду відсутні підстави ставити під сумнів, що таким чином [PERSON] продовжуватиме виконувати свій батьківський обов"язок у майбутньому. Крім того, враховуючи , те що позивач не надала жодних доказів про те, що на утримання дитини потребується більше коштів ніж в добровільному порядку надає відповідач, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 1/6 всіх видів заробітку. Суд приходить до висновку, що такий розмір аліментів на утримання дитини, не суперечитиме законодавчо- встановленому мінімальному розміру, відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Суд не приймає до уваги доводи відповідача що стосуються житла, яке вони з позивачем спільно набули у власність , у зв"язку з відсутністю доказів про це, та не приймає до уваги інші надані ним документи (квитанції про оплату автозапчастин, ремонт транспортних засобів а.с.34-41), як такі, що не стосуються предмету спору. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial