Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до відповідача, в якій просить виключити відомості з Єдиного реєстру боржників про [PERSON] , як боржника, по виконавчому провадженню №51153803 про примусове виконання виконавчого листа №2-812-2003, виданого 22.08.2003 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області; зняти арешт, накладений на майно та кошти боржника [PERSON] та скасувати інші заходи примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №51153803 про примусове виконання виконавчого листа №2-812-2003, виданого 22.08.2003 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] . 10 квітня 2023 року нею було подано заяву про прийняття спадщини та заведено спадкову справу. 26.04.2024 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Радовою С.В. повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом затримується до зняття арешту, накладеного на підставі постанови №51153803 від 10.06.2019 року, виданої Олександрійським МР ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. В той же час, листом Олександрійського відділу Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.05.2024 року за №109040 повідомлено про відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] . На даний час позивач має намір оформити спадщину після померлого сина, однак накладений арешт та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна обмежує законні права позивача, як спадкоємця. Учасники справи, належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати та розглядати справу у її відсутність. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Треті особи [PERSON] та Приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Радова С.В. подали заяви про розгляд справи без їх участі. Інші учасники справи причини неявки в судове засідання не повідомили. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] мати, [PERSON] батько та [PERSON] син. Крім того, спадщину прийняла малолітня донька померлого [PERSON] , [INFO] . В ході вчинення нотаріальних дій з оформлення спадкових прав, приватним нотаріусом виявлено у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявність арешту на все рухоме майно померлого [PERSON] , накладеного на підставі постанови у ВП №51153803 від 10.06.2019 року, виданої Олександрійським МР ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, у зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину за законом затримується до зняття вищезазначеного арешту. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1217 та ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В провадженні Олександрійського МР ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області знаходилося виконавче провадження №51153803 з примусового виконання виконавчого листа №2-812-2003, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 22.08.2003 року. В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 07.02.2017 року про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , що містяться на рахунках, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» та постановою від 10.06.2019 року про арешт майна боржника накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою від 09.10.2019 року зазначене виконавче провадження завершено та виконавчий лист повернуто стягувачу. З листа Олександрійського відділу Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.05.2024 року вих. №109040 вбачається, що на цей час відсутні відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Наведені Конституційні гарантії права\~володіти своїм\~майном поєднується\~з такими\~ж вимогами\~ст.\~1\~Першого Протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод зі\~змінами,\~внесеними Протоколом\~№11\~де зазначено,\~що кожна\~фізична або\~юридична особа\~має право\~мирно володіти\~своїм майном.\~Ніхто не\~може бути\~позбавлений своєї\~власності інакше\~як в\~інтересах суспільства\~і на\~умовах,\~передбачених законом\~і загальними\~принципами міжнародного\~права,\~яка відповідно\~до вимог\~частини 1\~статті 9\~Конституції України\~ратифікована 17.07.1997\~Законом України\~«Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини» зазначено, що майном може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має\~право на\~захист порушеного\~права у\~спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, в ході судового розгляду встановлено, що виконавчих документів майнового та немайнового характеру, по яким боржником виступає [PERSON] , на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження, в межах якого було накладено арешти на грошові кошти та на все майно [PERSON] , завершено 09.10.2019 року. При цьому, наявність арешту в межах завершеного виконавчого провадження перешкоджає позивачу в реалізації її спадкових прав після смерті сина. Оскільки, позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом в суд про зняття арешту з майна, захистити свої порушені права не може, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині скасування арештів, накладених постановами державного виконавця від 07.02.2017 року та від 10.06.2019 року в межах виконавчого провадження №51153803. Щодо позовних вимог щодо виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників про [PERSON] , суд зазначає наступне. Статтями 9, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділом XI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 передбачений вичерпний перелік підстав для виключення відомостостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Враховуючи, що всі виконавчі провадження відносно [PERSON] завершені відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та з цих підстав виключення з Єдиного реєстру боржників не передбачено, то відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір, сплачений нею за подачу позову, з відповідача.

Outcome: partial