Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

В обґрунтування поданої заяви представник [PERSON] вказав, що заявник [PERSON] і [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 листопада 2009 року, і у них [INFO] народився син [PERSON] , якого вони разом виховували. Також [PERSON] повністю утримував свою цивільну дружину [PERSON] та їх спільного сина [PERSON] . Чоловік [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації і був зарахований 25 травня 2023 року до списків особового складу військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Приймаючи участь у забезпеченні оборони України, [PERSON] загинув [INFO] у селі Роботине Пологівського району Запорізької області. Представник зазначив, що [PERSON] має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] як жінка, яка проживала із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але за умови, що такий встановлений рішенням суду, а також має право на отримання грошового забезпечення, яке було нараховане [PERSON] як військовослужбовцю, але ним не отримане до дня смерті, але за умови підтвердження факту перебування на повному утриманні військовослужбовця. Представник [PERSON] також вказав в заяві, що факт проживання заявника [PERSON] і загиблого [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується показаннями свідків, документами про реєстрацію місця проживання [PERSON] в житловому будинку, який належить на праві власності заявнику; народженням у них дитини; банківськими виписками про перерахування [PERSON] грошових коштів [PERSON] . Крім цього [PERSON] отримувала на свою банківську карту перекази грошового забезпечення загиблого [PERSON] , яке ним не було отримано, і такі перекази вона отримувала саме як його цивільна дружина. На обґрунтування наявності підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] представник [PERSON] також посилався на ті обставини, що заявник [PERSON] усі свої доходи витрачала на утримання їх з [PERSON] спільного сина [PERSON] , а в період з квітня 2023 року по червень 2023 року [PERSON] отримувала державну допомогу по безробіттю; і що під час проходження військової служби [PERSON] перераховував заявниці грошові кошти. Ухвалою від 04 вересня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні по суті. Представником заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України Малойваном Є.І. були подані письмові заперечення від 07 жовтня 2024 року, в яких вказав на те, що матеріалами справи підтверджується загибель військовослужбовця [PERSON] [INFO] , і саме ця дата є днем виникнення права у осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Станом на вказану дату Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачав можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги жінці, з якою загиблий військовослужбовець проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. Зміни до вказаного Закону набрали чинності лише 29 березня 2024 року, але й вони передбачали зворотну дію закону лише у відношенні дітей загиблої особи, зачатих за життя загиблого та народжених після його смерті. Тому заявник [PERSON] не відноситься до кола осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги. Також представник [PERSON] у своїх запереченням вказав на те, що подані заявником докази не підтверджують факт спільного проживання зі загиблим [PERSON] однією сім`єю, а тим більше той факт, що [PERSON] перебувала на повному отриманні [PERSON] на день його загибелі. Крім того, представником Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] було заявлено клопотання про залишення заяви [PERSON] без розгляду з підстав наявності, на його думку, спору про право. Ухвалою від 29 жовтня 2024 року в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи [PERSON] про залишення заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, було відмовлено. Заявник [PERSON] в судовому засіданні подану заяву підтримала та просила її задовольнити. Вона пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась ще у 2009 році, коли працювали на одному підприємстві ТОВ «РОС». На той час [PERSON] перебував у шлюбі, але вони розпочали проживати разом в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки зі своєю дружиною [PERSON] припинив спілкування. У 2012 році у них народився син, а в 2014 році вона з [PERSON] переїхала проживати до м. Люботин Харківської області, де вона купила житловий будинок за рахунок грошей, які були отримані за продаж її власної квартири. Усі минулі роки вони проживали однієї сім`єю, вели господарство і виховували сина, і саме [PERSON] її утримував до моменту своєї загибелі. Представник заявника [PERSON] подану заяву підтримав та просив її задовольнити. В своїх поясненнях представник заявника посилався на обставини, викладені у заяві, та наголосив на тому, що [PERSON] вимушена була звернутися до суду з відповідною заявою для встановлення факту спільного проживання з загиблим військовослужбовцем [PERSON] , оскільки така рекомендація була надана їй військовою частиною у відповіді на її первинне звернення про проведення виплати одноразової грошової допомоги після смерті [PERSON] , який загинув під час захисту батьківщини. В судовому засіданні представник Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] заперечив проти задоволення заяви [PERSON] з тих підстав, що на час загибелі [PERSON] заявник не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а від так не набула права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті [PERSON] . Та навіть уразі встановлення такого факту, командування військової частини подані заявником [PERSON] документи лише передасть для розгляду по суті до відповідних структурних підрозділів Міністерства оборони України, які, на його переконання, все одно приймуть рішення про відмову у здійснені виплати на її користь одноразової грошової допомоги. Також представник [PERSON] акцентував увагу на тому, що подані заявником [PERSON] докази не дають змогу однозначно встановити факт її перебування на повному утриманні загиблого [PERSON] . Заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися шляхом надіслання за останньою відомою адресою їх проживання судових викликів. Але поштові конверти на їх імена були повернуті без вручення з відмітками про відсутність адресатів за місцем проживання. Неявка заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, та пояснення представника військової частини, допитавши свідків та дослідивши наявні в справі докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В той же час, згідно із ст. 21 СК України, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Розгляд справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу віднесено до компетенції суду відповідно до ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Заявник [PERSON] в паспорті громадянина України [NUMBER] , виданому 22 березня 1999 року Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на її ім`я, має відмітку від 29 травня 2014 року про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Перед цим [PERSON] була зареєстрована, починаючи з 22 квітня 2014 року, за адресою: [ADDRESS] , про що в її паспорті також проставлена відповідна відмітка. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 08 жовтня 2002 року. [PERSON] народився [INFO] і, починаючи з 11 грудня 1988 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що паспорті громадянина України [NUMBER] , виданому 06 грудня 1996 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на його ім`я, є відповідна відмітка. Нижче цієї відмітки є й інша відмітка - про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, справа № 2012/10660/2012. Відповідно до ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За даними, розміщеними на веб-порталі судової влади України, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, ухвалене в справі № 2012/10660/2012, набрало законної сили 15 квітня 2013 року. Отже, з цього випливає, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 15 квітня 2013 року, і саме з цієї дати їх шлюб слід вважати розірваним. В паспорті, виданому на ім`я [PERSON] , також є відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 29 травня 2014 року. З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. 29 травня 2014 року за реєстр. № 1112, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та який обкладений цеглою і має загальну площу 42,40 кв.м, та житлову площу 36,10 кв.м, належить на праві власності [PERSON] . В цьому договорі вказано, що на день його укладення покупець [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . З цьому можна зробити висновок, що [PERSON] , як власником житлового будинку, було надано [PERSON] право на проживання в цьому будинку одразу в день укладення договору 29 травня 2014 року. Також з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. 20 червня 2014 року за реєстр. № 1319, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який збудований з дерева і має загальну площу 42,60 кв.м, та житлову площу 29,90 кв.м, належить на праві власності [PERSON] . В цьому договорі вказано, що на день його укладення покупець [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Отже, заявник [PERSON] як власниця двох житлових будинків, має право використовувати їх для власного проживання, і те що вона зареєструвала своє місце постійного проживання на власний розсуд в одному з цих будинків лише є підтвердженням виконання нею вимог законодавства про необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/ перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором. Реєстрація місця проживання заявника [PERSON] і [PERSON] за вказаними в їх паспортах адресах також підтверджується витягами з реєстру Люботинської територіальної громади від 21 червня 2024 року. В той же час, з представленого заявником [PERSON] акту ОСН Старолюботинський від 09 березня 2024 року, складеного головою та членами цього ОСН, підписи яких були засвідчені 11 березня 2024 року уповноваженим працівником Відділу забезпечення діяльності та внутрішньої політики виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, вбачається, що [PERSON] за адресою свого зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , фактично проживала з [PERSON] , до дня його смерті, а також з нею за проживають син [PERSON] , [INFO] . Те, що [PERSON] і [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 19 квітня 2012 року Київським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Також заявником [PERSON] представлені суду фотознімки, на яких чоловік, схожий на [PERSON] , разом з [PERSON] проводить час з новонародженої дитиною в побуті та під час відвідування церкви, а також чоловік, схожий на [PERSON] , зображений у військовій формі в літню пору року. Наведені обставини щодо спільного проживання [PERSON] і [PERSON] в одному житловому будинку та народження у них спільної дитини вказують на виникнення у них відносин, притаманних для чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю. За ініціативою заявника [PERSON] та її представника [PERSON] були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON] з 1999 року, від коли вони працювали разом на одному підприємстві. Свідок підтвердив, що знав від [PERSON] , що він проживав в м. Харкові, в районі Північної Салтівки, з [PERSON] , і що в 2014 році він, [PERSON] , допомагав [PERSON] і [PERSON] перевозити особисті речі в м. Люботин, коли вони переїжджали жити до свого будинку. В подальшому він, [PERSON] , приїжджав до [PERSON] в гості в м. Люботин в осінній період, коли необхідно було обробляти виноград від шкідників, та бачив, що той проживає разом з [PERSON] та усіма їх дітьми в житловому будинку, який був збудований значно пізніше іншого, дерев`яного будинку, який знаходився на одному подвір`ї. Також [PERSON] повідомив, що він надавав [PERSON] , на його прохання, поради з будівництва прибудови до житлового будинку та встановлення котельного обладнання в будинку. Під час перебування в гостях у [PERSON] він, [PERSON] , бачив, що [PERSON] піклувався як про свого рідного сина, такі про дітей [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] ще з 2002 року і вони разом працювали в ТОВ «РОС». Свідок підтвердила, що з 2009 року [PERSON] почала зустрічатися з [PERSON] , і той забирав її з роботи. Невдовзі [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом в квартирі на Північній Салтівці в м. Харкові, хоча [PERSON] на той час перебував у зареєстрованому шлюбі; а вже у 2012 року у них народився син. Саме [PERSON] вона, [PERSON] , передавала одяг, який залишився у неї після того, як її діти підросли, а також стала хрещеною матір`ю для їх сина. Також свідок повідомила, що від [PERSON] вона дізналася, що вона з [PERSON] вирішили придбати будинок в м. Люботин для спільного проживання з дітьми. Згодом вона, [PERSON] , неодноразово приїжджала в гості до [PERSON] і [PERSON] , до будинку, в якому вони проживали, і що поруч з цим будинком знаходився ще й занедбаний старий будинок, в якому ніхто не проживав. Свідок [PERSON] пояснила, що працює викладачем у Будинку дитячої та юнацької творчості в м. Люботин, і що саме там познайомилась з [PERSON] , коли та почала приводи свого сина [PERSON] до неї у гурток. Свідок підтвердила, що іноді на заняття в гурток дитину привозив його батько [PERSON] . В розмовах [PERSON] розповідав про те, як вона проводить час зі своїми батьками. А коли [PERSON] вчився у четвертому класі, він запросив її, [PERSON] , на свій день народження до себе до дому. Перебуваючи в гостях у дитини, вона бачила як [PERSON] з [PERSON] та їх син готували святковий стіл для гостей. Також свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] і [PERSON] неодноразово ділилися з нею врожаєм зі свого городу, а коли у 2022 році її будинок зазнав ушкоджень вони поділилися своїми речами. Але восени 2023 року вона дізналася від [PERSON] , що її чоловік [PERSON] загинув на війні. Свідок [PERSON] пояснила, що працює головний бухгалтером у Виробничому управлінні комунального господарства Люботинської міської ради Харківської області і познайомилась з [PERSON] у 2018 році, коли та прийшла на підприємство працювати бухгалтером. Саме від [PERSON] вона дізналася, що у неї є чоловік [PERSON] і спільний з ним син. [PERSON] підтвердила, що бачила, як іноді [PERSON] на автомобілі забирав [PERSON] з роботи, і що вона на запрошення [PERSON] приходила до неї в гості до дому, де її зустрічали [PERSON] і [PERSON] як господарі будинку. Аналізуючи показання свідків в сукупності з іншими дослідженими доказами, оцінюючи їх як достовірні, суд вважає, що такі докази підтверджують той факт, що заявник [PERSON] і [PERSON] з 2009 року почали проживали як жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарств та мали взаємні права та обов`язки. Але, як було зазначено вище, до 15 квітня 2013 року [PERSON] перебував у офіційно зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою на ім`я [PERSON] . Від так, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю саме, починаючи з 15 квітня 2013 року, оскільки в іншому випадку це суперечитиме передбаченому ст. 25 СК України принципу одношлюбності. Згідно з наказом командира в/ч [NUMBER] від 26 травня 2023 року № 164, [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Але під час проходження військової служби, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, [PERSON] загинув [INFO] в селі Роботине Пологівського району Запорізької області внаслідок поранення. На підтвердження факту смерті [PERSON] Першим відділом державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22 вересня 2023 року. Сповіщення № 259/1701 від 05 вересня 2023 року про загибель військовослужбовця [PERSON] було направлено [INFO] на адресу дружини загиблого [PERSON] . З представлених [PERSON] банківських виписок по рахунку, відкритому нею в АТ «ПУМБ», та сформованих за період з 01 жовтня 2023 року і по 29 лютого 2024 року, вбачається, що на її користь перераховувались суми грошового забезпечення, яке було нараховане військовослужбовцю [PERSON] , але ним не отримано внаслідок загибелі, і що в призначенні платежів отримувача [PERSON] вказано як цивільну дружину загиблого, яка діє в інтересах сина. Такі виписки вказують на те, що за місцем проходження [PERSON] військової служби [PERSON] вважали його дружиною, та відповідно, членом сім`ї, що додатково свідчить про існування між ними відносин, притаманних подружжю. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» : ч. 1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. ч. 2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; У випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені; батьки загиблої особи; жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблого (померлого). Отже, встановлення факту, про який заявник [PERSON] просить суд, у даному випадку може мати юридичне значення для отримання нею грошових сум, призначених до виплати в якості одноразової грошової допомоги. Що ж до іншої вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. За твердженням заявника [PERSON] , встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] є необхідним для реалізації та отримання нею соціальних пільг та виплат, передбачених законодавством України про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей. В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Заявник [PERSON] в поданій заяві стверджувала, що вона перебувала на повному утриманні загиблого чоловіка [PERSON] . Натоміть в якості обґрунтування своєї вимог [PERSON] вказала у заяві про те, що вона отримувала від [PERSON] допомогу у забезпеченні тих потреб, які вона не могла забезпечити за рахунок власної заробітної плати. [PERSON] подана суду виписка про картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», сформовану за період з 01 січня 2022 року до 21 червня 2024 року. У цій виписці містяться відомості про надходження заробітної плати, нарахованої на користь [PERSON] за місцем роботи в КНП «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області та в Локомотивному депо «Люботин» Південної залізниці, а також не одноразові грошові виплати від Соціального фонду. Також у виписці зафіксовано надходження грошових переказів 14 липня 2023 року в сумі 4000,00 грн., 12 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн., 18 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн. та 21 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн. З представлених заявником платіжних квитанцій про здійснення грошових переказів, сформованих в ОЩАДБАНКу, вбачається, що вказані грошові перекази були отримані [PERSON] від [PERSON] . Але такі грошові перекази не підтверджують те, що вони були єдиним для [PERSON] засобом до існування, і що надання такої допомоги з боку [PERSON] було постійним і основним джерелом засобів до існування заявника. Разом з цим, [PERSON] подані виписки по рахунку, відкритому нею в АТ «ПУМБ». Але виписки з цього банку суд не бере до уваги, оскільки такі виписки сформовані за період після 01 жовтня 2023 року, що виключає підстави вважати, що такі виписки можуть підтверджувати обставини перебування заявника на утриманні загиблого [PERSON] до дня його загибелі. Також заявником Штепою Л.С. представлені довідки ОК-5 та ОК-7, сформовані стосовно [PERSON] і [PERSON] відповідно. З цих довідок вбачається, що [PERSON] до призову на військову службу по мобілізації був працевлаштований, зокрема, на підприємстві ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», де отримував дохід з березня 2020 року і до січня 2023 року в середньому розмірі 6500,00 грн. Натомість [PERSON] в той самий період, хоча й з перервами у кілька місяців, працювала на різних підприємствах та організаціях і отримувала дохід, який був вищим за доходи [PERSON] , в середньому розмірі 9000,00 грн. З наведеного суд робить висновок, що досліджені докази не підтверджують того факту, що [PERSON] перебувала на повному і постійному утриманні загиблого [PERSON] . Тому в задоволенні заяви [PERSON] в цій частині суд відмовляє. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial