Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] та в інтересах якого подає позов адвокат Проскурін В.Г. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 05.04.2023 року між Відповідачкою - [PERSON] та третьою особою [PERSON] було укладено шлюб. До укладення шлюбу у них народився - син [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , наразі проходить службу у ЗСУ. Оскільки, мати дитини, Відповідачка - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, алкоголь, майже відразу після народження сина [PERSON] перестала за ним піклуватись, фактично опікується дитиною наразі його баба - [PERSON] . Відповідно до наказу від 22 квітня 2024 р. Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , в сім`ю [PERSON] . Відповідачка повністю припинила виховувати та опікуватись своїм сином з осені 2023 року, остання не бачила дитину з жовтня 2023 року. Крім того, Відповідачка неодноразово крала у своїх батьків гроші, здавала цінні речі у ломбард. Батьки Відповідачки сплачували за її лікування у приватних кліниках, однак, нажаль, одужання Відповідачки не відбулось, як і змін у її поведінці, у тому числі щодо відношення до своєї дитини [PERSON] . Відповідачка жодним чином не піклувалась про свого сина, не проявляла заінтересованості в його подальшій долі, не цікавилась його станом здоров`я. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються Позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] . Всі витрати необхідні на лікування та утримання онука несе виключно остання. Мова йде не лише про фінансову участь у вихованні дитини. Відповідач не проживає разом з дитиною та взагалі не виконує будь-які батьківські обов`язки вже майже 10 (десять) місяців. [PERSON] не перешкоджала Відповідачці у її намірах спілкуватись та допомагати сину, проте остання навіть не намагалась це робити. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини сторона позивача вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення Відповідачки - [PERSON] батьківських прав та призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2024 року справу передано головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 16.07.2024 представником позивача - адвокатом Проскуріним В.Г. на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2024 року усунуто недоліки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.07.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання. 30.07.2024 на електронну адресу суду від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.08.2024 року витребувано висновок від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 18.09.2024 до суду надійшов висновок від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 26.09.2024 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 27.09.2024 через "Електронний суд" від представника позивача по справі надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, а саме в частині призначення опікуном неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , його бабу [PERSON] , а також виклику свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 27.09.2024 від представника позивача - адвоката Проскуріна В.Г. через "Електронний суд" надійшло клопотання в якому просив долучити до матеріалів справи докази направлення клопотання про зменшення позовних вимог для Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. 23.10.2024 від відповідачки по справі - [PERSON] надійшли пояснення по справі у яких повідомляє наступне. Вказує на те, що дійсно мала наркозалежність, однак бажала і бажає стати на шлях виправлення, а також зазначила, що у самій позовній заяві доказів вживання останньою наркотичних засобів немає. Зазначила, що зараз не має змоги спілкуватись із сином, не тому що не хоче виконувати свої батьківські обов`язки, а тому що їй перешкоджають їх виконувати. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 12.11.2024 року до канцелярії суду наручно від відповідачки - [PERSON] надійшла заява у якій позовні вимоги визнає у повному обсязі у зв`язку із її неспроможністю матеріально забезпечити потреби дитини, як наслідок, неможливістю дбати про нього. 25.11.2024 від представника [PERSON] - адвоката Роспотнюка В.О. надійшла заява про долучення доказів та клопотанням про поновлення строків для прийняття їх судом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача, його законного представника чи адвоката, просив позовні вимоги задовольнити з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі у зв`язку з тим, що знаходиться за кордоном. У своїй заяві просила позовні вимоги задовольнити, так як неспроможна матеріально забезпечити потреби своєї дитини, про можливість поновлення батьківських прав їй відомо. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей та сім`ї районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність представника та надано висновок. Третя особа - [PERSON] , у судове засідання не з`явився, у своїх поясненнях повідомив, що наразі проходить службу в ЗСУ, тому просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 05 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №263. До укладення шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2022 року, актовий запис №833. Батько дитини - [PERSON] , наразі проходить службу у ЗСУ, згідно із витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.02.2023 року №152. У своїх поясненнях не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу 07 жовтня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, таким чином [PERSON] є дідом [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу від 22 квітня 2024 р. Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , в сім`ю [PERSON] . Зазначеним наказом встановлено 6 - місячний строк для вирішення питання постійної форми влаштування дитини. Відповідно до довідки КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично -наркологічне медичне об`єднання» (КНП КОР «ОПНМО») від 12.10.2017 року № 251 Відповідачка [PERSON] з 04.09.2017 року по 12.10.2017 рік знаходилась у них на стаціонарному лікуванні з приводу синдрому залежності від наркотиків, ускладненого патологічною схильністю до азартних ігор. Згідно Виписки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 11.12.2017 року №32925 [PERSON] знаходилась в стаціонарі з діагнозом - гостре отруєння медикаментами. Консультативним заключенням психіатра ПП «Європа Нова» від 13.08.2023 року встановлено, що [PERSON] з 2016 року приймає амфетамін, а з 2022 року амфетамін та алкоголь. Відповідно до довідки ГО РЦ «Європа» від 29.08.2023 року Відповідачка проходила курс психо-соціальної реабілітації з 19.05.2023 року по 19.08.2023 рік в РЦ «Європа», однак курс реабілітації закінчила достроково (самостійно покинула). Згідно відповіді Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 24.10.2023 року Відповідачка 11.07.2023 року у супроводі працівників поліції, у зв`язку із настанням комендантської години, була доставлена до відділення лікарні по [ADDRESS] (наркологічний центр). У відповіді на адвокатський запит від 21.06.2024 року № 778 зазначено, що мати малолітнього [PERSON] - Відповідачка приймала участь в обстеженні дитині до 27.09.2023 року, наразі [PERSON] відвідує лікаря - педіатра та виконує всі медичні обов`язки по відношенню до дитини. Законний представник позивача - [PERSON] в обґрунтування позовних вимог зазначила, що Відповідачка - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, алкоголь, майже відразу після народження сина [PERSON] перестала за ним піклуватись. Відповідачка неодноразово крала у своїх батьків гроші, здавала цінні речі у ломбард. Батьки Відповідачки сплачували за її лікування у приватних кліниках, однак, нажаль, одужання Відповідачки не відбулось, як і змін у її поведінці, у тому числі щодо відношення до своєї дитини [PERSON] . Відповідачка жодним чином не піклувалась про свого сина, не проявляла заінтересованості в його подальшій долі, не цікавилась його станом здоров`я. Згідно заяви поданої до суду наручно Відповідачкою - [PERSON] , остання не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно її сина [PERSON] , у зв`язку із неспроможністю матерільно забезпечувати потреби дитини, як наслідок неможливістю дбати про нього. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надано Висновок від 13.09.2024 року №102-3886 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, дійшла висновку, що мати дитини ухиляється від виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зловживає алкогольними та наркотичними засобами. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачем доведено ті обставини, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитині необхідного медичного догляду та лікування, харчування, визнає вимоги позивача щодо позбавлення її батьківських прав відносно свого малолітнього сина - [PERSON] . Отже, встановлені обставини вказують на свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечення законних прав дитини на нормальні умови життя. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю малолітньої дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо сина є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, а тому позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved