Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.07.2023 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.\~Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №\~375 та видано свідоцво про шлюб. 17.09.2024 було повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що сімейне життя не вдалось через відсутність взаємопорозуміння, взаємоповаги та згоди при вирішенні більшості питань сімейного життя. Перед укладенням шлюбу позивач був призваний на службу до ЗСУ тому постійно знаходився на службі, подружніх відносин з відповідачкою не підтримують. Фактично сім`я носить формальний характер, ведуть окреме господарство, проживають окремо, подальші шлюбні стосунки між ними вважає неможливими, вирішити дане питання через органи ДРАЦС не представляється можливим, оскільки відповідач не бажає спілкуватись з позивачем. Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність. Суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), з 29.07.2023, про, що внесено відповідний актовий запис №\~375. Сімейне життя не склалось, шлюб носить формальний характер, спільного господарства подружжя не веде, разом не проживають, дітей спільних не мають. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, дітей не мають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки відповідачка їх визнала повністю та просила розірвати шлюб, що не шкодить інтересам сторін. На підставі\~ч.\~ч.\~3,\~4\~ст.\~56,\~ст.\~ст.\~110,\~112\~СК України\~та

Outcome: approved