Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] в м. Коростені Житомирської області померла його тітка [PERSON] . Померлій за життя на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , 1970 року забудови. Дана обставина підтверджується довідкою №159 від 02.03.2023 року, яка видана Хотинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області. Державна реєстрація права власності даного житлового будинку померлою за життя проведена не була, що підтверджується довідкою № 56 від 03.06.2020 року, виданою Комунальним підприємством «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . За життя, а саме 26 червня 1996 року [PERSON] зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що стверджується заповітом, посвідченим 26.06.1996 року секретарем виконкому Хотинівської сільської ради Коростенського району Клименко М.І. Цей заповіт зареєстрований в реєстрі за № 25. Даний заповіт не змінений та не скасований. На час смерті [PERSON] була зареєстрована в спадковому будинку одна, що підтверджується довідкою № 273 від 24.04.2018 року, виданою Хотинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області. Він прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у визначений законом 6-місячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 25 квітня 2018 року, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 25.04.2018 року в Коростенській районній державній нотаріальній конторі було заведено спадкову № 87/2018. Інші спадкоємці за заповітом, а саме [PERSON] та [PERSON] у визначений законом 6-місячний строк відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу. Вказані обставини підтверджуються даними довідки нотаріуса № 1113-02-14 від 11.11.2020 року. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Проте, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він не може оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні з тих причин, що покійною за життя не була проведена державна реєстрація спадкового нерухомого майна - житлового будинку. На даний час Хотинівська сільська рада Коростенського району Житомирської області, на території якої знаходиться спадкове нерухоме майно (житловий будинок), увійшла до складу Коростенської об`єднаної територіальної громади. Свою відмову нотаріус зазначив у листі № 1113/02-14 від 11.11.2020 року. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 75 років в м.Коростень Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 043.12.2017 року. З довідки №273 виданої 24.04.2018 року Хотинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області слідує, що [PERSON] , 1942 року народження, на момент смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За даною адресою в житловому будинку на день смерті була зареєстрована та проживала одна. Одночасно з довідки №34 виданої 16.01.2018 року Хотинівської сільської ради Коростенського району слідує, що [PERSON] з листопада місяця 2017 року проживав без реєстрації в [ADDRESS] разом із своєю сестрою [PERSON] , 1942 року народження, до дня її смерті [INFO] . З запису з погосподарської книги №6 за 2016-2020 роки, особовий рахунок [NUMBER] Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області слідує, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , на праві особистої власності належить нині померлій [PERSON] , яка померла [INFO] . Рік забудови 1970, що стверджується довідкою №159 виданою 02.03.2020 року Хотинівською сільською радою. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 26.06.1996 року секретарем Хотинівської сільської ради Коростенського району Клименко М.І. та зареєстровано в реєстрі за №25. Зі змісту заповіту слідує, що [PERSON] вказала своїми спадкоємцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким заповіла все належне майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в рівних долях кожному. Інформація про те, що вказаний заповіт було оспорено або скасовано в справі відсутня. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у визначений законом 6-місячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 25 квітня 2018 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 25.04.2018 року в Коростенській районній державній нотаріальній конторі було заведено спадкову № 87/2018. З матеріалів спадкової справи №87/2018 слідує, що інші спадкоємці за заповітом, а саме [PERSON] та [PERSON] у визначений законом 6-місячний строк відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви нотаріусу. \~ \~ \~ \~Статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкоємця за заповітом або за законом від прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Отже, з матеріалів справи слідує, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] . З матеріалів вищевказаної спадкової справи слідує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] позивачу відмовлено. Підстави відмови викладено у листі нотаріуса від 11.11.2020 року за №1113/02-14, у якому зазначено про неможливість видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок станом на 29.12.2012 року не проводилась, про що свідчить інформаційна довідка №56 від 03.06.2020 року видана КП «Коростенське МБТІ» Житомирської обласної ради. З технічного паспорту, виготовленого КП «Коростенське МБТІ» Житомирської обласної ради слідує, що інвентаризація житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] проводилась 03.06.2020 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК\~ та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, факт належності спадкового майна спадкодавцю позивача ніким не оспорено та не спростовано, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved