Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання теплової енергії № 030371 від 12.11.2019 року. За умовами Договору позивач взяв на себе зобов`язання постачати відповідачеві теплову енергію, а останній зобов`язався одержати та сплатити позивачеві її вартість за встановленими тарифами в термін та на умовах, визначених Договором. Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради протягом опалювального сезону, з березня 2021 року по березень 2023 року, надавало послуги з постачання теплової енергії відповідачеві [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідач не виконував покладені на нього вказаним договором обов`язки, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не отримував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з березня 2021 року по березень 2023 року, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 296\~359,25 грн., яка складається з суми основного боргу - 198\~613,91 грн., 3% річних 11\~708,02 грн., інфляційні збитки 42\~447,90 грн., пені 43\~589,42 грн. Ухвалою від 26 липня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04 грудня 2024 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. Позивачу надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, іншим учасникам справи надіслано копії позовної заяви та додані до неї документи. Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачеві роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання теплової енергії № 030371 від 12.11.2019 року. Відповідно до п. п. 11.1., 11.5. Договору, договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 12.11.2022 року, та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, Договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. На виконання умов Договору, позивач взяв на себе зобов`язання постачати відповідачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором. Згідно з п 5.2. Договору, облік споживання теплової енергії Споживачем здійснюється за адресою [ADDRESS] . Порядок розрахунків передбачений розділом 7 Договору про постачання теплової енергії № 030371 від 12.11.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] є власником об`єкта нерухомості за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення серія ВВК №686023 від 09.08.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за №2025 та технічним паспортом від 15.08.2004 року. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість відповідача за період з березня 2021 року по березень 2023 року становить 296\~359,25 грн., яка складається з суми основного боргу - 198\~613,91 грн., 3% річних 11\~708,02 грн., інфляційні збитки 42\~447,90 грн., пені 43\~589,42 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 6 споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що заявлені вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за надані за послуги теплопостачання в підлягають задоволенню в повному розмірі та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2021 року по березень 2023 року та складається з суми основного боргу - 198\~613,91грн.. Щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 42\~447,90 грн. та 3% річних в розмірі 11\~708,02 грн., то суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку інфляційні та 3% річних нараховуюся на суму заборгованості, а тому суд доходить висновку про задоволення вимог та стягнення інфляційних збитків та 3% річних в повному розмірі. Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 43\~589,42 грн ., то суд виходить з наступного Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що в Україні діє воєнний стан та беручи до уваги, що судом задоволено позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної заяви позивача в частині стягнення пені. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач отримував послуги з теплопостачання, але не сплачував належним чином за надані послуги з теплопостачання відповідно до умов договору № 030371 про постачання теплової енергії від 12.11.2019 року, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором про постачання теплової енергії за період з березня 2021 року по березень 2023 року в розмірі 252\~769,83 грн., з яких: 198\~613,91 грн. основний борг; 11\~708,02 грн. 3% річних; 42\~447,90 грн. інфляційні втрати. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3556,31 гривень підтверджується платіжним дорученням № б\\н від 24.07.2024 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 252\~769,83 гривень, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3033,23 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial