Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Представник позивача, адвокат Герасимчук О.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зменшити розмір стягнутих аліментів, що стягуються на підставі ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2019 р. (справа № 350/1622/19) з [PERSON] (РНОКПП за ДРФО [NUMBER] ), на користь [PERSON] (РНОКПП за ДРФО [NUMBER] ), на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/5 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 968,96 грн. та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. стягнути з відповідачки на користь позивача. В обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 21 вересня 2017 року [PERSON] (надалі Позивач, [PERSON] ) та [PERSON] (надалі - Відповідач, [PERSON] ) зареєстрували шлюб у виконкомі Ясеновецької сільської ради Рожнятівського району ІваноФранківської області, актовий запис № 9 Перебуваючи у шлюбі [INFO] у сторін народився син, [PERSON] (надалі [PERSON] ). Однак, подружнє життя у сторін не склалося та рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2019 р. справа №350/1623/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2019 р. за № 350/1622/19 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2019 р. і до повноліття дитини. На даний час Позивач перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] (надалі по тексту [PERSON] ). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] (надалі [PERSON] . Він самостійно забезпечує матеріальне утримання доньки [PERSON] та дружини [PERSON] , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON] . Саме у зв`язку зі зміною сімейного стану, Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь Відповідачки, на утримання сина з 1/3 частини всіх видів заробітку, але неменше встановленого законом мінімуму щомісячно до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що наведене в свою чергу свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 16.09.2024 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 16.10.2024 до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позов не визнала, вказала, що позивач має значну заборгованість із сплати аліментів, виїхав в Польщу, не цікавиться дитиною. Позивач у судове засідання не з`явися, його представник, адвокат Герасимчук О.О. направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таким чином наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини з позивача стягуються аліменти відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду від 15.11.2019 у справі №350/1622/19 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14-16) [INFO] в [PERSON] народилась дочка [PERSON] (а.с. 11-13). Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває дочка [PERSON] , [INFO] , а також її мати [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. А отже, на думку позивача, вказані зміни його сімейного стану та стягнення аліментів в розмірі одної четвертої його заробітку не дозволяє надавати належне матеріальне забезпечення іншій його дитині та матері, яка потребує фінансової підтримки, а тому вважає це є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно до § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, у відповідності до ст. 141 СК України. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Суд не погоджується з позицією позивача щодо підстав зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Позивач є особою працездатного віку, знаходиться в Польщі, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, адже факт народження дочки від іншої жінки, з якою він перебуває в цивільному шлюбі не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Приймаючи до уваги, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд приходить висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, раніше визначеному судовим рішенням, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши правовий характер спірних правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, прийшов до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки, в задоволенні позову суд відмовляє повністю, то судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed