Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

16.04.2024 Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як представник органу опіки та піклування (далі також - Служба, позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , батько, відповідач) про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] (далі також - [PERSON] , [PERSON] , дитина, дочка), та стягнення аліментів на її утримання в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. У грудні 2019 р. Служба отримала інформацію про сім`ю [PERSON] , мати якої померла, а батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відвідуванням сім`ї [PERSON] було установлено, що дитина проживає в антисанітарних умовах, не забезпечена батьківським доглядом і піклуванням та існує загроза її життю та здоров`ю. У зв`язку з наведеним дитинубуло доставлено до закладу охорони здоров`я, а звідти переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у Дарницькому районі м. Києва благодійної організації «Фонд «Асперн» (далі також - Центр БО «Фонд «Асперн»). У подальшому дитина періодично проживала з батьком, проте останній так і не привів помешкання у задовільний стан, не виявляв належної заінтересованості у навчанні і вихованні дочки, не вживав заходів щодо лікування дитини, реєстрації місця проживання та отримання дитиною паспорта. Станом на зараз дитина постійно перебуває Центрі БО «Фонд «Асперн», але має бажання повернутись додому і жити з батьком. Відповідач періодично відвідує дочку та спілкується з нею по телефону, при цьому з його боку лунають постійні звинувачення у тому, що через її існування він змушений прибирати помешкання, а також у призупиненні виплат по втраті годувальника. Такі розмови негативно впливають на психоемоційний стан дитини, яка за період перебування у Центрі стала більш спокійною, впевненою та покращила досягнення у навчанні. За міркуванням позивача наведені обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 26.04.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 11.06.2024 від органу опіки та піклування в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 30.07.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні відповідач заявив про невизнання позову вказуючи, що не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав та стягували аліменти. На виконання вимог статті 171 Сімейного кодексу України суд за участю психолога Центру БО «Фонд «Асперн» опитав [PERSON] щодо предмета спору та з`ясував, що вона підтримує позов про позбавлення батька батьківських прав. За міркуванням [PERSON] батько за станом свого психічного та фізичного здоров`я не у змозі створити для неї належні умови проживання, розвитку і навчання, а тому позбавлення батьківських прав відповідає її інтересам. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві (актовий запис про народження від 10.07.2009 № 2295, а.с. 11). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с. 24). Після смерті матері дитина залишилась з батьком та разом з ним мешкала в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , проте ні за даною адресою, ні за будь-якою іншою адресою дитина не зареєстрована (а.с. 30-31). Згідно з поясненнями представника позивача 1/3 частина вищевказаної квартири є власністю відповідача, проте в рамках виконавчого провадження на неї накладено арешт. [PERSON] ніде не працює, а єдиним стабільним джерелом засобів для його існування була соціальна допомога на дитину по втраті годувальника (матері). 26.12.2019 до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від співробітника сектору ювенальної превенції Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла інформація про перебування [PERSON] у складних життєвих обставинах. Цього ж дня комісія у складі спеціаліста Служби та поліцейського здійснила виїзд за місцем проживання дитини та провела оцінку рівня її безпеки, про що склала відповідний акт (а.с. 15-21). За даними цього акту батько відмовився надати доступ до квартири, поводився агресивно та неадекватно ситуації, а у дитини спостерігалась підвищена температура та виявлені явні ознаки недоглянутості і фізичного насильства. За поясненням дитини вона не їла три дні, не приймала душ, а сліди побиття є наслідком завданого батьком удару по обличчю. З огляду на викладене комісія констатувала, що основні потреби дитини не задоволені та існує загроза її життю та здоров`ю. За повідомленням Дитячої клінічної лікарні № 3 Солом`янського району м. Києва [PERSON] була доставлена до лікарні 26.12.2019 після попереднього огляду нейрохірургом з діагнозом: забій м`яких тканин голови, обличчя, тулуба; ГРВІ, та влаштована на стаціонарне лікування, під час якого батько її не відвідував (а.с. 22). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 28.12.2019 № 223 [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 7). 11.01.2020 спеціалісти Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району здійснили виїзд до квартири відповідача з метою з`ясування потреб сім`ї та проведення соціальної роботи, проте [PERSON] не допустив спеціалістів у квартиру, спілкувався з ними у загальному коридорі, при цьому мав неохайний і хворобливий вигляд, був без взуття та у спідній білизні, впадав у стан безпричинного збудження та переключався з однієї теми на іншу. При відчинених дверях з квартири відчувався неприємний запах, було видно, що у коридорі брудно, розкидані речі, бетонна підлога без покриття (а.с. 28). 08.01.2020 [PERSON] звернувся до Служби із заявою про повернення дитини. 14.01.2020 спеціалісти Служби здійснили повторний виїзд за місцем проживання дитини і змогли потрапити до квартири, де установили, що умови проживання для дитини не створені: санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний; по кімнатах розкидані речі; підлога брудна; відчувається неприємний запах затхлості і вогкості (а.с. 25-26). З наведених підстав Служба відмовила батьку у поверненні дочки та після виписки з лікарні тимчасово влаштувала її до Центру БО «Фонд «Асперн», однак через деякий час відповідач її звідти забрав. Доказів, на підставі яких суд міг би встановити момент, з якого дитина повернулась до батька, та які обставини послугували підставою для такого повернення, в матеріалах справи немає. З листа Дарницького районного в м. Києві Центру соціальних служб (далі - Центр соціальних служб, Центр) убачається, що в період 2020-2022 років сім`ї [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, забезпечувалась гуманітарною допомогою і при цьому з відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо підвищення його батьківського потенціалу, належного догляду за дитиною та покращення житлово-побутових умов (а.с. 30-31). За повідомленням Центру у червні 2022 р. силами його фахівців було організовано проходження дитиною повного медичного обстеження. За результатами медичного обстеження у дитини виявлені кардіологічні порушення та проблеми з підшлунковою та щитоподібною залозами, у зв`язку з чим її було записано на прийом до фахівців «Інституту серця» з наданням батьку коштів на проїзд, проте дитину до медичного закладу він не привіз. Наказом Служби від 18.07.2022 [PERSON] було знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 8). 05.09.2022 фахівці Центру соціальних служб здійснили плановий виїзд за місцем проживання дитини, проте у доступі до квартири їм було відмовлено. Спілкування з батьком відбулось в загальному коридорі, при цьому він мав неохайний та хворобливий вигляд, а у його поведінці спостерігались дезорієнтація, безпричинне збудження та переключення з однієї теми на іншу. За спостереженнями фахівців двері квартири повністю не відчиняються через захаращеність квартири різними предметами. Згідно з поясненнями дитини вона навчається вдома он-лайн, а у квартирі брудно тому, що батько не дозволяє викинути старі речі. Під час бесіди з дитиною фахівці помітили на її голові педикульоз та дали рекомендації щодо вирішенні цієї проблеми і запропонували відвідати Центр для отримання спеціального засобу для його лікування (а.с. 32-33). 07.10.2022 [PERSON] звернулась до Центру зі скаргами на висипи на тілі та педикульоз, у зв`язку з чим її було влаштовано на лікування інфекційного відділення Київської міської лікарні № 3, забезпечено одягом і продуктами харчування (а.с. 34-35). Тоді ж спеціалістами Служби було складено акт оцінки рівня безпеки дитини, згідно з яким перебування [PERSON] за адресою свого проживання створює загрозу для її життя та здоров`я (а.с. 44). Наказом Служби від 20.10.2022 № 179 [PERSON] повторно взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 9). З 26.10.2022 і по теперішній час дитина проживає у Центрі БО «Фонд «Асперн», регулярно проходить щорічні медичні профілактичні огляди, у квітні 2023 р. отримувала санаторно-курортне лікування в дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка» (а.с. 36, 41, 42, 43). З підстав перебування дитини на повному державному забезпеченні Служба своїм листом від 03.02.2023 ініціювала призупинення виплати [PERSON] державної соціальної допомоги (а.с. 44). За інформацією БО «Фонд «Асперн» у 2022 - 2023 роках дитина регулярно спілкувалась з батьком як особисто, так і по телефону, після чого, зазвичай, перебувала у пригніченому стані, тривожилась, часто плакала. Батько звинувачував дитину у власних проблемах і втраті засобів до існування, постійно вимагав у неї її особистий телефон, неодноразово поширював на її особистих сторінках у соціальних мережах відео та фото, у жовтні 2023 р. був випадок поширення батьком в застосунку Інстаграм фото дочки у нижній білизні, чим завдано шкоду її психічному здоров`ю. Бажання співпрацювати із соціальними педагогами та психологом [PERSON] не виявляв (а.с. 41, 42, 43). Як установив суд, [PERSON] з першого класу навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 105 з поглибленим вивченням предметів суспільно-гуманітарного циклу, яка надала на неї педагогічні характеристики (а.с. 37, 38-39, 40). За інформацією навчального закладу [PERSON] не вдається підтримувати дружні стосунки з однолітками, у вересні 2022 р., тобто в період проживання з батьком, вона рідко відвідувала уроки у дистанційній формі пояснюючи це відсутністю коштів на оплату Інтернету та тим, що за наполяганням батька була змушена ходити до лісу з метою збору грибів і ягід. За час перебування [PERSON] в Центрі БО «Фонд «Асперн» випадків спізнень на уроки чи пропусків занять без поважних причин не було, її успіхи у навчанні покращились, але «запущеність» та безконтрольність з боку батька до навчального процесу у початковій школі не дають змогу опанувати необхідний обсяг матеріалу. Згідно з даними акту обстеження умов проживання дитини від 01.08.2023 [PERSON] не надав спеціалістам Служби доступу до квартири, розмова з відбувалась у під`їзді, від нього та від квартири відчувався неприємний запах (а.с. 46-48). Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі статтею 152 цього Кодексу право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересів дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). За приписами пункту 2 частини першої статті 164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з положень сімейного законодавства, які визначають завдання Сімейного кодексу України (стаття 1) та загальні засади регулювання сімейних відносин (стаття 7), зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого і злісного нехтування ними своїми обов`язками. За обставинами справи установлено, що обстановка в сім`ї, у якій зростала [PERSON] , була явно неблагополучною, батько допустив проживання дитини в антисанітарних умовах, серед купи сміття і брудних речей,не забезпечував для неї необхідного харчування, не створив нормальні умови для її виховання, навчання та всебічного розвитку, ігнорував потреби дитини у лікуванні, жорстоко поводився, вдавався до експлуатації, не надавав достатньої любові, турботи, емоційної підтримки, що в сукупності призвело до проблем зі здоров`ям, відставання у навчанні, спричинило високий ступінь тривожності та викликало низку інших психологічних проблем, у тому числі і у стосунках з однолітками. Незважаючи на те, що Служба надавала відповідачу можливість довести необхідність збереження юридичного зв`язку з дитиною, його подальша поведінка свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками і небажання піклуватись про дитину. 03.06.2024 Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування ухвалила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки (а.с. 42-43). Вказаний висновок суд покладає в основу рішення як такий, що відповідає внутрішньому переконанню суду і ґрунтується на оцінці сукупності досліджених доказів, які дають достатні підстави вважати, що відповідач свідомо і злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Така поведінка батька завдає дитині постійних негативних психоемоційних переживань, змушує відчувати себе непотрібною і не вартою любові та уваги, а відтак усвідомлення факту розриву сімейних зв`язків у судовому порядку якщо і спричинить певний ситуативний негативний вплив на психоемоційний стан дитини, то цей вплив не буде суттєвим та істотно не зашкодить її особистісному розвитку. Натомість збереження батьківства є перешкодою для влаштування [PERSON] до прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу, де їй буде забезпечено належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до людської гідності, чого вона була позбавлена з раннього віку. З урахуванням наведеного та позиції самої дитини вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення в СК України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з частиною другою статті 166 цього Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 СК України). Згідно з положеннями частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до статті 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом установлено, що у відповідача немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати, наявність у нього певних проблем зі здоров`ям не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, а тому вимогу про стягнення аліментів у заявленому розмірі суд вважає цілком обґрунтованою. Відповідно до положень статті 191 СК України присуджені судом аліменти мають сплачуватись від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі статті 3 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved