Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала разом з відповідачем до 30.01.2024, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , рідним батьком якого є відповідач. Позивач вказує, що з 30.01.2024 і по теперішній час відповідач не приймає жодної фінансової участі у житті сина, від сплати аліментів відмовляється, уникає стосунків з ним. Та взагалі покинув територію України. У позовній заяві зазначено, що їй складно самостійно забезпечувати необхідні умови життєдіяльності для сина, а подекуди взагалі неможливо, враховуючи вартість дитячих продуктів, одягу, розважальних заходів, гуртків, дошкільного навчального закладу, лікувальних закладів тощо. До того ж, зауважує, що син стрімко росте, і саме у такому віці необхідно значно частіше витрачати кошти на придбання вказаних вище речей. Враховуючи ту обставину, що у неї не висока заробітна плата, вона постійно мусить позичати кошти у рідних та близьких друзів. На її думку, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком обох батьків. Як їй відомо, відповідач є здоровим та працездатним, працює за кордоном, отримує високу заробітну плату, відтак зможе сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 8000 грн. 00 коп. щомісячно. Вказані виплати покриватимуть частину витрат на щоденне харчування сина, відвідування останнім додаткових секцій, проходження навчання у садочку, купівлі одягу та необхідного приладдя для нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Також вказує, що щомісячні витрати на дитину складають: відвідування садочку - 1500 грн. 00 коп., необхідні продукти харчування - 3000 грн. 00 коп., продукти харчування (ласощі, соки тощо) - 2000 грн. 00 коп., одяг - 3000 грн. 00 коп., відвідування розважальних заходів (розважальні кімнати, кіно, зоопарк тощо) - 2000 грн. 00 коп., відвідування медичних закладів та купівля медикаментів (у середньому за місяці) - 1000 грн. 00 коп., відвідування гуртків (раннього розвитку) - 2000 грн. 00 коп., дитячі іграшки - 1500 грн. 00 коп. Тож, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі, забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Також зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складають 5000грн. 00коп. (витрати на правничу допомогу адвоката). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07.11.2024, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надходило. Крім того, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. До початку судового засідання позивач подала заяву від 05.12.2024, в якій просить суд справу розглянути без її присутності. Також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] до [PERSON] спільно проживали без реєстрації шлюбу до 30.01.2024 За час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.04.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 547 від 12.04.2022). Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дитини між сторонами спір також відсутній, син мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2024/012967429 від 28.10.2024, № 2024/012967449 від 28.10.2024, які видані ДП «Дія». До того ж, судом встановлено, що сторони разом не проживають з 30.01.2024 і їх спільна неповнолітня дитина мешкає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На теперішній час позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітнього сина. Крім того, такі обставини не спростовані відповідачем. У судовому засіданні також встановлено, що позивач працює у ТОВ «НУМІС» з 21.03.2024 та займає посаду заступника керуючого магазином. Дохід за період з 21.03.2024 по 30.09.2024 склав - 60693 грн. 81 коп., що підтверджується довідкою № 776 від 23.10.2024. У матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача доходів. Разом з тим, при прийнятті рішення у справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, оскільки у матеріалах справи відсутні письмові докази, які б свідчили про інше. До того ж, інформації про наявність у відповідача інших утриманців немає, відсутні відомості про те, що з нього проводиться стягнення за виконавчими документами. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Частинами першою та другою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень. За загальновідомою статистичною інформацією середня заробітна плата по Черкаській області у 2023 році складала близько 12623 грн. (у 2024 році дані відсутні). Крім того, у ході розгляду даної справи встановлено, що позивачем належними доказами не підтверджено рівень отримуваних відповідачем доходів, а також не доведено обставини про те, що він працює за кордоном і отримує високу заробітну плату. Тож, зважаючи на встановлені судом обставини, а також те, що позивач просила у рахунок стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 8000 грн. 00 коп. щомісячно, враховуючи встановлений законодавством України прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, розмір доходів позивача та відсутність даних про доходи відповідача, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів у розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 16.10.2024 до повноліття дитини, і є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На думку суду, будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування позиції позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти щомісяця у більшому розмірі, зокрема по 8000 грн. 00 коп., а також потребу дитини у такому розмірі її утримання, до суду не надано, враховуючи норми ст. 12 ЦПК України. Крім того, визначаючи розмір аліментних платежів, суд враховує норми сімейного законодавства про те, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дітей. Разом з тим, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що дитина мешкає разом з позивачем та фактично перебуває на її утриманні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, враховуючи наведені вище аргументи. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, при зверненні до суду із даним позовом, позивач не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 1211 грн. 20 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial