Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача Приватного акціонерного товариства «Омега» - Матвійчук З.В. з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30 060,21 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що між ПрАТ «Омега» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-0887202, згідно якого АСК «Омега» взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом Toyota, державний номерний знак [NUMBER] . 08 березня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були транспортний засіб Toyota, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортний засіб Nissan X-Trail, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортний засіб Hyindai, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Представник позивача зазначає, що у довідці Національної поліції вказано два правопорушника: [PERSON] , та [PERSON] . З огляду на те, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, а АСК «Омега» за полісом №АО-0887202 взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, позивач виплатив відповідачу страхове відшкодування в розмірі 30 060,21 грн. Проте, отримавши від [PERSON] постанову Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/5336/20 від 03 вересня 2020 року, позивачу стало відомо, що страхове відшкодування сплачено безпідставно, оскільки винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано тільки [PERSON] . Враховуючи дану обставину, підстав для виплати страхового відшкодування відповідачу не було. Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про повернення коштів, однак така вимога залишилась без належного реагування, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження з доданими до неї документами 18 червня 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 липня 2022 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року витребувано у Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега»: належним чином завірену копію договору про відступлення права вимоги, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Омега» щодо відступлення права вимоги страхового відшкодування до Моторно (транспортного) страхового бюро України; інформацію про те, чи зверталось Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» до Моторно (транспортного) страхового бюро України з вимогою щодо сплати суми страхового відшкодування у розмірі 30 060,21 грн та чи задоволено звернення. У разі відмови надати інформацію щодо причин такої відмови. Витребувано у Моторно (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ, 02154) інформацію про те, чи зверталось Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» до Моторно (транспортного) страхового бюро України з вимогою щодо сплати суми страхового відшкодування щодо страхового випадку, який мав місце 08 березня 2020 року о 14 годині 35 хвилин в м.Києві, Брест-Литовське шосе, близько 410 метрів від вул.Оборини Києва, за участю транспортного засобу Tоyota Yaris, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Nissan X-Trail, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Hуundai I30, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у розмірі 30 060,21 грн та чи задоволено звернення. У разі відмови надати інформацію щодо причин такої відмови. Копію ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року позивач ПрАТ «АСК «Омега» та МТСБУ отримали, що підтверджується зворотнім повідомленням АТ «Укрпошта». На виконання ухвали суду МТСБУ надано відповіді щодо запитуваної інформації. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 08.03.2020 року було складено протокол серії ДПР 18 №367579, згідно якого 08.03.2020 року, о 14:35 год. водій [PERSON] в м. Київ, Брест-Литовське шосе, близько 410 метрів від вул. Оборони Києва керуючи транспортним засобом Toyota Yaris, державний номерний знак [NUMBER] , не дотрималася безпечної швидкості руху, не вибрала безпечної дистанції та скоїла зіткнення з транспортним засобом Nissan Х-Trail, державний номерний знак [NUMBER] , який пригальмував попереду, чим порушила п.п. 2.3 Б, 12.1, 13. 1 Правил дорожнього руху України. Також 08.03.2020 року було складено протокол серії ДПР 18 №367580, згідно якого, 08.03.2020 року, о 14:35 год. водій [PERSON] в м. Київ, Брест-Литовське шосе, близько 410 метрів від вул. Оборони Києва керуючи транспортним засобом Hyundai I30, державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Nissan Х-Trail державний номерний знак [NUMBER] , який пригальмував попереду, чим порушив п.п. 2.3 Б, 12.1, 13. 1 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент ДТП, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «АСК «Омега» (а.с.6). 10 березня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «Омега» із повідомленням про настання страхового випадку від потерпілої особи, щодо ДТП, яка мала місце 08 березня 2020 ркоу. Позивач ПрАТ «АСК «Омега», на підставі довідки НПУ про ДТП (а.с.17-21) та заяви [PERSON] від 23 квітня 2020 року (а.с.16) 20 травня 2020 року склав страховий акт №712-15198 (а.с.7) та здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 30 060,21 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1380 від 26 травня 2020 року (а.с.5). Проте, 03 серпня 2020 року Святошинським районним судом міста Києва було ухвалено постанову у справі № 759/5336/20, якою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито щодо нього провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Цією ж постановою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] , за ст. 124 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення. (а.с.14-15) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини, які слугували підставою для виплати ПрАТ «АСК «Омега» страхового відшкодування [PERSON] відпали, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок щодо повернення коштів, отриманих як страхове відшкодування. 23 листопада 2021 року позивачем було надіслано відповідачу досудову вимогу про повернення страхового відшкодування (а.с. 22, 23), проте дана вимога виконана не була. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. За змістом частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тобто, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Так, Верховний Суд України у постанові від 04.10.2017 у справі за № 753/23725/15-ц вказав про необхідність з`ясувати, чи відбулась страхова подія, чи настав обов`язок страховика з виплати страхового відшкодування за полісом страхування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Після з`ясування обставин страхової події, позивачем було прийнято рішення про звернення до відповідача із вимогою про повернення сплаченого страхового відшкодування, тобто було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеному у приведеній вище нормі, оскільки вони стосуються відшкодування шкоди майну. Правовою підставою для виплати позивачем страхової виплати відповідачу було рішення позивача про виплату страхового відшкодування (страховий акт). При цьому, після встановлення обставин ДТП та факту надання відповідачем позивачу недостовірних даних щодо настання страхової події, позивачем було прийнято рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування. Наведене свідчить про те, що відпала правова підстава отримання відповідачем страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що станом на час розгляду справи, відповідачем повернення страхового відшкодування не здійснено, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved