Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Заявник Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулось в суд із заявою про визнання майна відумерлою спадщиною, мотивуючи тим, що [INFO] померла громадянка [PERSON] . Після смерті померлої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,48 га, кадастровий номер 5322884900:07:005:1188, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Михнівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ПЛ № 122392. Спадкоємців за законом та заповітом у померлої немає. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.10.2024 р. № 78866523 залишену після смерті померлого спадщину у встановлений законодавством строк ніхто не прийняв, спадкова справа у нотаріальній конторі не відкривалась. Заявник прохає суд визнати земельну ділянку площею 2,48 га, кадастровий номер 5322884900:07:005:1188, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лубенської територіальної громади Полтавської області, що належала [PERSON] , померлій [INFO] , відумерлою спадщиною та передати їх у власність Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо заявлених вимог покладається на рішення суду. Заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву з наступних підстав. Відповідно до ч.2.3\~ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України, доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи…Належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень…Достовірними\~є докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи…Достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання\~про достатність\~доказів для\~встановлення обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~суд вирішує\~відповідно до\~свого внутрішнього\~переконання. Кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.4,5). На праві\~приватної власності\~померлій [PERSON] \~належалаземельна ділянка площею 2,48 га, кадастровий номер 5322884900:07:005:1188, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лубенської територіальної громади Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №122392 (а.с.7). Відповідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.10.2024 р. № 78866523 залишену після смерті померлого спадщину у встановлений законодавством строк ніхто не прийняв, спадкова справа у нотаріальній конторі не відкривалась (а.с.6). Згідно до ч.ч. 1-3\~ст.1277 ЦК України\~у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом. Вказаною нормою визначено обставини, які необхідно встановити для визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч.1ст.1220\~ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За ч.1\~ст.1270 ЦК України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу\~не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.(ч.1127\~ЦК України). З огляду на викладене, враховуючи, що\~\~з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] сплив термін, визначений для прийняття спадщини, однак спадщину після померлої до цього часу прийнято не було, а тому, відповідно до\~ст.1277 ЦК України,\~є підстави для визнання спадщини відумерлою, тобто заяву слід задовольнити. При подачі заяви до суду заявник був звільнений від сплати судового збору на підставі п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». При таких обставинах судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved