Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

25.07.2024 адвокат Горщар Б.А. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 4500,00 доларів США авансу, сплаченого в рахунок купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 14.10.2024 представник позивачки адвокат Горщар Б.А. подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 4500 доларів США та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір. У вступному слові представник позивачки адвокат Горщар Б.А. змінені позовні вимоги підтримав і пояснив, що 16.11.2021 р позивачка та відповідачка усно домовились про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В рахунок вартості квартири відповідачка [PERSON] взяла у [PERSON] 1500 доларів США. 28.11.2021 р відповідачка взяла у позивачки [PERSON] ще 3000 доларів США та зобов`язалася вирішити всі проблеми з переоформлення квартири до 15.12.2021 року і передала позивачці оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки CHEVROLET AVEO, д.н.з. [NUMBER] , на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань. Однак до 15.12.2021 р відповідачка не уклала договір купівлі-продажу квартири з позивачкою і кошти [PERSON] не повернула. Оскільки позивачка переконалася у недобросовісній поведінці відповідачки, а також дізналася, що [PERSON] належить всього 1/3 частка у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , то відмовилася від бажання укласти договір купівлі-продажу цієї квартири. Вважає, що оскільки відпала підстава набуття відповідачкою у власність коштів в сумі 4500 доларів США, то вона зобов`язана повернути ці кошти позивачці. На момент звернення з позовом до суду відповідачка ухиляється від повернення коштів, тому що на зв`язок не виходить, встановити її місце перебування не представилось можливим. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки в користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась повторно, не повідомила про поважні причини неявки, не подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Роз`яснивши представнику позивачки наслідки, суд постановив ухвалити у справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Горщара Б.А., дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] має право на 1/3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на житло серія [NUMBER] від 06 грудня 2016 року (а.с.7), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77927804 від 11.01.2017 (а.с.8) та Інформацією з Реєстру нерухомості № 5004600851177 від 03.07.2024 (а.с.10). З розписки, складеної власноручно відповідачкою [PERSON] , вбачається, що 16.11.2021 вона взяла у [PERSON] завдаток в сумі 1500,00 доларів США за продаж квартири, а 28.11.2021 взяла у [PERSON] 3000,00 доларів США та зобов`язалася вирішити всі проблеми, пов`язані з переоформленням квартири в [ADDRESS] , до 15.12.2021 року і передала [PERSON] техпаспорт на автомобіль Шевроле Авео, д.р.н. [NUMBER] , на підтвердження своїх зобов`язань (а.с.6). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до статті 178 ЦПК України способом захисту прав відповідача у цивільному судочинстві є відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач викладає свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. За змістом відзив подається лише в межах пред`явлених позовних вимог. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України). Як встановлено з фактичних обставин справи, позивачка усно домовилась з відповідачкою про купівлю квартири в [ADDRESS] та передала їй 4500 доларів США в рахунок її вартості, а відповідачка [PERSON] зобов`язалася вчинити всі дії щодо переоформлення квартири до 15.12.2021 р, про що склала письмову розписку. Однак ці відносини між сторонами в установленому законом порядку оформлені не були. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19) застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками. З письмової розписки, складеної відповідачкою [PERSON] , вбачається, що до 15.12.2021 р вона зобов`язалась вирішити всі проблеми, пов`язані з переоформленням квартири [ADDRESS] . Проте станом на дату звернення з позовом до суду - 25.07.2024 і на теперішній час відповідачка [PERSON] , отримавши від позивачки 4500 доларів США, ухиляється від укладення договору купівлі-продажу квартири, що стверджується Інформацією з Реєстру нерухомості від 03.07.2024 про реєстрацію власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] відповідачки [PERSON] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2017 № 77927804 співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] ; частка кожного з них у спільній частковій власності складає 1/3 (а.с.8). Позивачка [PERSON] втратила інтерес у придбанні квартири [ADDRESS] та не бажає продовжувати будь -які правовідносини з відповідачкою [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однією зі сторін, сторона що сплатила кошти, має право вимагати переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона, у цьому випадку позивачка [PERSON] , яка вчинила виконання - передала грошові кошти відповідачці [PERSON] , не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає сплаченим коштам (право власності на квартиру) і згодом відмовилась від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України. Такі правові висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 537/4259/15-ц від 25.03.2020 року, у справі № 363/3555/17 від 31.03.2021 року, у справі № 465/5790/17 від 22.12.2021 року, у справі № 910/13367/19 від 13.04.2023 року. Щодо стягнення суми грошових коштів в іноземній валюті, суд приходить до наступного. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, як зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, а з огляду на положення статті 1212 ЦК України належним виконанням зобов`язання зі сторони боржника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором . Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 та від 17.06.2021 року у справі № 711/5065/15-ц. Так у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо єдиного підходу у вирішенні спорів про належне виконання зобов`язання, визначеного в іноземній валюті. За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. З розписки, складеної власноручно відповідачкою [PERSON] , вбачається, що 16.11.2021 вона взяла у [PERSON] кошти в сумі 1500,00 доларів США за продаж квартири, а 28.11.2021 ще 3000,00 доларів США. Отже, зобов`язання між сторонами визначене у іноземній валюті і підстав для зміни його грошового еквівалента судом не вбачається. Тому з відповідачки підлягають стягненню в користь позивачки грошові кошти в сумі 4500 доларів США, так як підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з абз.6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Тому при зверненні з позовною заявою майнового характеру до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1% ціни позову, визначеної в іноземній валюті, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати, що становить 1866 грн 00 коп. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 1866,00 гривень.

Outcome: approved