Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що 03.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3665312 за умовами якого відповідачеві видано кредит в сумі 7000 гривень шляхом переказу на картковий рахунок строком на 25 днів, тобто до 03.09.2021 року за сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3665312 від 03.09.2021 року, укладеним з [PERSON] 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги до боржників новому кредитору ТОВ «Коллект центр», в тому числі за договором про споживчий кредит №3665312 від 03.09.2021 року, укладеним з [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 41667,50 гривень та судовий збір разом із витратами на правову допомогу. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.07.2024 року представник відповідача адвокат Пузін Д.М. направив до суд відзив на позовну заяву. 15.07.2024 року представник позивача направила до суду клопотання про витребування доказів, а також письмові пояснення. Ухвалою суду від 15.07.2024 року здійснено перехід розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони направляли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2024 року у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади судді у відставку відповідно до рішення ВРП від 26.09.2024 року №2851/0/15-24, призначено повторний автоматизований розподіл справи. На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Дацюк О.І. Ухвалою суду від 25.11.2024 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 03.09.2021 року [PERSON] підписав та направив ТОВ «Мілоан» анкету-заяву на кредит №3665312 в якій зазначив про намір отримати кредит в сумі 7000 гривень строком на 25 днів з 03.09.2021 року по 28.09.2021 року. 03.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3665312, згідно з яким, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі в установлені строки. Згідно з договором сума кредиту становить 7000 гривень (п.п. 1.2), кредит надається строком на 25 днів з 03.09.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.09.2021 року (п.п. 1.3, 1.4). Відповідно до п.п. 1.5. договору, загальні витрати відповідача за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 17,50 гривень в грошовому виразі та 4.00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Як вказують п.п. 15.2, 1.6. договору, проценти за користування кредитом 17,50 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п.п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються відповідачеві шляхом переказу на картковий рахунок. Порядок сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом визначений п.п. 2.2.1. 2.2.2. договору. Відповідно до п.п. 2.4.1. договору, відповідач зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системи Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, згідно з п.п. 6.1. У відповідності до п.п. 6.2. договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення договору (акцепт) надаються відповідачеві шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефон відповідача, а відповідач використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення. Як вказує п.п. 7.1. договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1. цього договору. Згідно з довідкою про ідентифікацію, [PERSON] , з яким укладено договір №3665312 від 03.09.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): U40342 від 03.09.2021 року, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] . Довідкою, виданою ТОВ «ФК «Елаєнс» підтверджується переказ коштів в сумі 7000 гривень від 03.09.2021 року з призначенням платежу: кошти згідно договору 3665312 на картку № [NUMBER] , банк картки отримувача monobank. 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22 за умовами якого первісний кредитор відступив за плату право грошової вимоги, фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняв право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту і став новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Згідно з реєстром боржників до договору (Додаток №3), ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги за договором №3665312, укладеним 03.09.2021 року з [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 28017,50 гривень. За розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт капітал», у [PERSON] наявна заборгованість на дату відступлення права вимоги, за сумою кредиту в розмірі 7000 гривень та 21017,50 гривень заборгованості за відсотками. За період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року нараховані 24850 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1, №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно з витягом з Додатку №3 реєстром боржників до договору №10-01/2023, ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги за договором №3665312, укладеним 03.09.2021 року з [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 52867,50 гривень. За розрахунком позивача, станом на 11.12.2023 року заборгованість за договором становить 52867,50 гривень, з яких 7000 гривень заборгованості за тілом кредиту та 45867,50 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Водночас, позивачем заявлено про стягнення заборгованості у розмірі 41667,50 гривень, з яких 7000 гривень заборгованості по тілу кредиту та 34667,50 гривень заборгованості по нарахованим відсоткам на дату відступлення права вимоги. На виконання ухвали суду, АТ «Універсал банк» надало відомості про те, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , 03.09.2021 року на вказаний картковий рахунок надходили гроші в сумі 7000 гривень. Вказане також підтверджується випискою про рух коштів за вказаним банківським рахунком за період з 03.09.2021 року по 31.12.2023 року. При вирішенні спору суд виходить з такого. Згідно зі ст. 11 ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. Згідно зі ст.11 ч. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір про\~споживчий кредит\~№3665312\~від 03.09.2021\~року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 634 ЦК України надає визначення договору приєднання, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Оскільки представником відповідача не спростовано факту отримання відповідачем коштів в сумі 7000 гривень, які були зараховані на відкритий [PERSON] картковий рахунок в АТ «Універсал банк» 03.09.2021 року, тобто в день укладення договору про споживчий кредит №3665312 з ТОВ «Мілоан», а також не надано контррозрахунку суми заборгованості, яка складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за договором про споживчий кредит в сумі 41667,50 гривень, наявність якої та порядок нарахування підтверджені відповідними доказами. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал ассістанс», прайс-лист АО «Лігал ассістанс», копію платіжної інструкції №413000008 від 09.02.2024 року про сплату ТОВ «Коллект центр» на користь АО «Лігал ассістанс» 51000 гривень за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявку на надання юридичної допомоги №1822 від 07.02.2024 року та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року за надані послуги на загальну суму 13000 гривень. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд вбачає підстави для стягнення суми 13000 гривень за надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви для подачі до суду, оскільки понесені позивачем витрати підтверджені долученими доказами та є співмірними. На підставі викладеного,

Outcome: approved