Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНИ»\~звернулося в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6587955 від 22.04.2023 року в розмірі 74572,56 гривень, судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 квітня 2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6587955 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі у на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщений на офіційному сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. строком користування 360 днів, з процентною ставкою 1,99 % в день. У період з 22.04.2023 року по 26.05.2024 рік відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 11663,78 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 199 гривень 00 копійок та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 11464, 78 грн. 27.05.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Станом на\~дату звернення\~до суду\~заборгованість відповідача\~перед позивачем\~складає 74572,56 грн. з яких: сума кредиту - 19801 грн.; сума процентів за користування кредитом 31129,16 грн.; нараховані проценти за 60 календарних днів 23642,40 грн. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] була належно повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, відзиву та заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відповідачка повідомлялася на адресу, яка вказана у відповіді № 764225 від 02.09.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 квітня 2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6587955 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі у на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщений на офіційному сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. строком користування 360 днів, з процентною ставкою 1,99 % в день. Факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 20000,00 грн. підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» № 20240612-1а від 12.06.2024. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. На офіційному веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Авентус Україна» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: текстом кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом, тощо. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідач, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С9515», підписала електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання. Таким чином,\~договір №\~6587955\~про надання\~споживчого кредиту\~від 22.04.2023 р., укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У період з 22.04.2023 року по 26.05.2024 рік відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 11663,78 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 199, 00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 11464, 78 грн. Судом також встановлено, що 27.05.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 р., ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 50 930,16 грн, з яких: 19 801,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 31 129,16 грн.\~ сума заборгованості за відсотками. Також нараховані проценти за 60 календарних днів 23 642,4 грн. 04 вересня 2024 року було постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] та інформацію про факт зарахування коштів 22.04.2023 на дану платіжну карту банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 20 000 грн., від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Як вбачається із відповіді № 20.1.0.0.0/7-241031/74962-БТ від 07 листопада 2024 року яка надійшла до суду 26.11.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), на яку 22.04.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20000,00 карту відповідача наявне зарахування грошових коштів в розмірі 20000 грн 00 коп. UAН. Інформація про платника відсутня. Станом на 02 вересня 2024 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 74 572 грн 56 коп. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачем відповідно до положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, розрахунок заборгованості не спростований. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 74 572 грн. 56 коп., з яких: 19801,00 гривень- сума кредиту; 31129 грн. 16 коп. сума процентів за користуванням кредитом; 23\~642 грн. 40 коп. нараховані проценти за 60 календарних днів. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. Як видно з рахунку на оплату по замовленню №4083/14/08 від 14 серпня 2024 на виконання робіт з надання послуг правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. було витрачено 10 год. часу, а саме: зустріч адвоката та клієнта, збір та аналіз доказів та документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором та підготовка адвоката до судових засідань\~разом склала 3 год.; складання позовної заяви\~4 год.; оформлення додатків до позовної заяви 3 год. Сума судових витрат здійснена із розрахунку 1 год. роботи = 1000 грн. Чинне процесуальне законодавство встановило такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved