Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

До Вінницького районного суду Вінницької області звернулось ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №103014278 відповідно до умов якого відповідач отримала 5000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач не виконала умови кредитного договору. 28.12.2024 між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення право вимоги №88-МЛ/Т згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103014278 від 11.09.2022 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та відповідно останнім набуто права вимоги до відповідача. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, його заборгованість становить 20950,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 15000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією 950,00 грн. Дана сума заборгованості була передана позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан». Позичальник не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №103014278 від 11.09.2022 у розмірі 20950,00 грн та 2422,40 грн судового збору. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області суду від 04.09.2024 цивільну справу за позовною заявою «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024. справа №128/3108/24 передана на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудю О.О. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилась,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялась\~належним чином.\~Відзив на\~позовну заяву\~відповідачем не\~подавався.Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт повернувся до суду з відміткою на довідках «Укрпошти» про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , укладено договір про споживчий кредит № 103014278. Договір підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису. Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит, а останній зобов`язався повернути його та сплатити відсотки за користування ним (п.1.1. договору): - сторони погодили суму кредиту 5 000 грн. (п.1.2); - строк кредитування 105 днів з 11.09.2022 (п.1.3); - пільговий період 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.09.2022 (п.1.3.1); - поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.12.2022 (п.1.3.2); - позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26.09.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.12.2022 (останнього дня строку кредитування); - загальні витрати в пільговий період становить 2450,00 грн, 1,637,467.00 відсотки річних загальні витрати позичальника за кредитом за весь строк кредитування 15950,00 грн., та 1109 % річних (п.1.5); - комісія за надання кредиту 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 % (п.1.5.1); - відсотки за користування кредитом в пільговий період 1500,00 грн за ставкою 2 % в день (п.1.5.2); - відсотки за користування кредитом протягом поточного періоду 3 % вдень (п.1.5.3). - кредитні кошти надаються позичальнику на рахунок [NUMBER] *85 (п.2.1). До кредитного договору сторони підписали графік платежів, паспорт споживчого кредиту відповідно до якого сторони погодили суму кредиту 5000,00 грн.; строк кредитування 105 днів; пільговий період 15 днів; комісія за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 %; відсотки за користування кредитом в пільговий період 2 % в день; відсотки за користування кредитом протягом поточного періоду 3 % в день. Також відповідачем було підписано Анкету-заяву на кредит №103014278. ТОВ «Мілоан» надає довідку якою підтверджує ідентифікацію [PERSON] . З платіжного доручення № 50820076 вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти [PERSON] , у розмірі 5000,00 грн на рахунок 414949*85 , як це передбачено п. 2.1. договору. Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що 11.09.2022 надано кредит в сумі 5000,00 грн та нараховано комісію в сумі 950,00 грн. Починаючи з 12.09.2022 до 25.12.2022 відбувалося нарахування процентів, відповідно до умов договору. Як вбачається з виписки з особового рахунка заборгованість відповідача станом на 11.09.2022 не погашена та становить 20950,00 грн з яких: 5000,00 тіло кредиту; 950 грн - комісія; 15000,00 грн - прострочені відсотки. 28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т. Відступлення прав вимоги до [PERSON] також підтверджується актом прийому передачі реєстру боржників, платіжною інструкцією, витягом з реєстру боржників. 14.06.2024 за вих. № 22205547/35 відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Стаття 512 ЦК України вказує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2023 року у справі №206/4841/20 вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, можуть лише спеціалізовані установи, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором має відповідати положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Відступлення права вимоги за кредитним договором №103014278 від 11.09.2022 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідає положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, як такі, що мали характерні ознаки спеціального суб`єкту, а саме як фінансова установа. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №103014278 від 11.09.2022. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом. Суд погоджується з розрахунком заборгованості в частині стягнення 5000,00 грн. основного боргу та 15000,00 грн. відсотків за користування які підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем не спростований даний розмір заборгованості, як і не спростовано факту отримання кредитних коштів. Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Щодо стягнення комісії за вказаним кредитним договором, суд вказує наступне. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі №363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункт 31.25). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахування заборгованості з комісії у розмірі 950,00 грн, а тому така стягнутою бути не може, у зв`язку із чим вимога щодо її стягнення задоволенню не підлягає. Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000,00 грн, а саме щодо стягнення основного боргу в сумі 5000,00 грн, відсотків за користування кредитом в сумі 15000,00 грн. В частині позову щодо стягнення 950,00 грн комісії відмовити. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2312,55 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial