Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

29.09.2023 адвокат Руденко Т.С. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що позивач у період з 25.04.2015 по 08.11.2021 перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] , під час перебування в якому, за спільні сумісно нажиті кошти сім`ї ними було придбано земельну ділянку, кадастровий номер: 0520680200:01:007:0108, площею 0,09 га, цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №2047. Вказує, що згідно пункту 3.3. вказаного Договору земельна ділянка набувається [PERSON] (покупцем) у спільну сумісну власність подружжя. Згода дружини покупця - [PERSON] на купівлю її чоловіком земельної ділянки надана у письмовій формі, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу 02 вересня 2016 року за реєстровим №2046. У подальшому, на даній земельній ділянці був побудований дачний будинок з прибудовами, загальною площею 127,9 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м, та господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано 15.10.2020 на підставі рішення державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Сауляк Н.І., індексний номер: 54691543 від 21.10.2020. Зазначає, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №346328456 від 13.09.2023 року) право власності на спільне сумісне майно зареєстровано за колишнім чоловіком позивача [PERSON] . Окрім того, за час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем був придбаний транспортний засіб - автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, сірого кольору, вид палива - газ/бензин, об`єм двигуна 1591 см.куб., VIN: [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 16.08.2016 в територіальному сервісному центрі №0541 РСЦ МВС у Вінницькій області. Представник позивача вказує, що земельна ділянка та дачний будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою; [ADDRESS] , а також автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки дане майно було набуте під час перебування сторін у шлюбі і вони мають рівні права на користування такого майна. Однак, після розірвання шлюбу відповідач не дає позивачу змоги вільно користуватися і розпоряджатися спільним сумісним майном через різні інтереси та погляди, які породжують постійні конфлікти. Також вказує, що автомобіль є неподільною річчю, адже, його неможливо поділити без втрати його цільового призначення, тому позивач має право на стягнення грошової компенсації за 1/2 частки у спільному майні, яким є транспортний засіб. Згідно консультаційного висновку Вінницької торгово-промислової палати про середньоринкову вартість колісного транспортного засобу №ІК-29 від 14.09.2023 середня ринкова (дійсна) вартість легкового автомобіля HYUNDAI ACCЕNT, 2011 року випуску складає 253 420 (двісті п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять) гривень. Тобто, належна позивачу грошова компенсація вартості 1/2 частини транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] становить 126 710,00 гривень із розрахунку: 253 420,00:2=126 710,00 гривень. Тому позивач вимушена звернутися із вищевказаним позовом до суду та просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер: 0520680200:01:007:0108, площею 0,09 га, цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки дачного будинку з прибудовами, загальною площею 127,9 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, сірого кольору, вид палива - газ/бензин, об`єм двигуна 1591 см.куб., VIN: [NUMBER] , який зареєстрований за ним на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 16.08.2016 року в територіальному сервісному центрі №0541 РСЦ МВС у Вінницькій області, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 126 710,00 гривень за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на цей автомобіль. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.50). Також, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2024, в задоволені клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації,- відмовлено (а.с.66). 14.11.2024 у підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Руденко Т.С. не з`явилися; при цьому представник за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мазур О.В. також в підготовче засідання не з`явилися; попередньо 05.06.2024 відповідач [PERSON] поштою на адресу суду скерував заяву, в якій зазначив, що він повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Окрім цього, 14.11.2024 представник відповідача - адвокат Мазур О.В. на електронну адресу суду скерував аналогічно змісту заяву про визнання позову, а також просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає в повному обсязі, про що його представник подав відповідну заяву. З урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, а надані позивачем докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Тому, суд вважає за необхідне, прийняти визнання відповідачем [PERSON] даного позову. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~З урахуванням поданих сторонами (їх представниками) письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд на підставі ч.ч.3, 4 ст.200, ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2021 шлюб між сторонами по справі, зареєстрований 25.04.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №775, був розірваний (а.с.11-12). Згідно копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2016 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останнім було придбано земельну ділянку площею 0,0900 га кадастровий номер 0520680200:01:007:0108, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. та зареєстрованого в реєстрі за номером 831 (а.с.15-16), що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №67579930 від 08.09.2016 (а.с.17) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0505885002017 від 08.02.2017 (а.с.18). У п.3.3 вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки зазначено, що земельна ділянка набувається [PERSON] (покупцем) у спільну сумісну власність подружжя. Згода дружини покупця - [PERSON] на купівлю її чоловіком земельної ділянки надана у письмовій формі, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу 02 вересня 2016 року за реєстровим №2046. На замовлення позивача [PERSON] , Вінницькою торгово-промисловою палатою, виготовлено консультаційний висновок №ІК-30/1 про оціночну вартість об`єкта нерухомості, згідно якого, оціночна вартість земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер 0520680200:01:007:0108, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 1\~043\~942,00 грн. (а.с.24). Крім цього, з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №346328456 від 13.09.2023, судом встановлено, що 15.10.2020 за [PERSON] було також зареєстровано право власності на дачний будинок, загальною площею 127,9 кв.м., житлова площа 47,2 кв.м., який розташований по [ADDRESS] (а.с.13-14). Оціночна вартість дачного будинку, з прибудовами, загальною площею 127,9 кв.м., житлова площа 47,2 кв.м. та господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , становить 6\~303\~258,00 грн., про що свідчить консультаційний висновок №ІК-30/2 про оціночну вартість об`єкта нерухомості, виготовлений Вінницькою торгово-промисловою палатою на замовлення позивача [PERSON] (а.с.28). Судом також\~встановлено,\~що у\~власності відповідача\~ [PERSON] \~перебуває транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT» 2011 року випуску, сірого кольору, вид палива -газ/бензин, об`єм двигуна 1591 см. куб., VIN: [NUMBER] , який зареєстровано на підставі, договору купівлі - продажу транспортного засобу укладеного 16.08.2016 в територіальному сервісному центрі № 0541 РСЦ МВС у Вінницькій області, що підтверджується копією відповіді начальника РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області №31/2-Р-138/аз від 04.09.2023 (а.с.23). Згідно консультаційного висновку №ІК-29 про середньоринкову вартість колісного транспортного засобу, виготовленого на замовлення позивача [PERSON] , Вінницькою торгово-промисловою палатою, середня ринкова (дійсна) вартість вищевказаного транспортного засобу становить 253\~420 грн. (а.с.33). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 60 СК встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до пунктів 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанови), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п.п.23, 24 Постанови , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання; спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом; до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. \~ \~ \~ \~Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Судом установлено, що за час шлюбу, сторонами по справі було придбано: автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, сірого кольору, вид палива - газ/бензин, об`єм двигуна 1591 см.куб., VIN: [NUMBER] та земельну ділянку кадастровий номер: 0520680200:01:007:0108, площею 0,09 га, розташовану по [ADDRESS] , та також на вищевказаній земельній ділянці побудовано дачний будинк з прибудовами, загальною площею 127,9 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м., а отже таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. У зв`язку із чим, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача, які визнанні у підготовчому засіданні відповідачем підлягають до задоволення, тому слід поділити вищевказане нерухоме майно порівну визнавши за кожним по частки, оскільки вказане майно набуте подружжям за час шлюбу. Також суд вважає, що транспортний засіб марки «HYUNDAI ACCENT», 2011 року випуску, сірого кольору, вид палива - газ/бензин, об`єм двигуна 1591 см.куб., VIN: [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя та неподільною річчю. Тому, оскільки вказаний транспортний засіб є неподільною річчю та в час придбання автомобілю його зареєстровано було на відповідача [PERSON] , який ним користується, а також те, що спільне користування та володіння даним майном є неможливим, тому суд вважає, у порядку поділу спільного сумісного майна, яке набуте подружжями за час шлюбу транспортний засіб залишити у власності [PERSON] , зі стягненням з нього на користь другого співвласника позивача [PERSON] грошової компенсації за 1/2 її частку вищевказаного транспортного засобу у розмірі 126\~710,00 гривень, взявши за основу визначену вартість автомобіля згідно до консультаційного висновку №ІК-29 про середньоринкову вартість колісного транспортного засобу, виготовленого на замовлення позивача [PERSON] , Вінницькою торгово-промисловою палатою, визнавши цей висновок належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом в даній справі. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved