Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позиція сторін у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6961952 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом 205-ОД від 10.02.2022, року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту (загальний розмір) складає 21000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (08.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 11.09.2023 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 8775.90 грн. з яких (8483.37 грн. оплата процентів, 292.53 грн. оплата тіла кредиту). 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року за яким останнє стало новим кредитором та отримало право вимоги до відповідача за вказаним договором № 6961952, з яких: сума кредиту 20707,47 грн, сума процентів за користування кредитом- 37375,54 грн., всього 58083,01 грн. Позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 20707,47 грн * 1,99% = 412,08 грн*60 календарних днів = 24724,8 грн У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач має заборгованість в розмірі 82807,81 грн., яка складається з 20707,47 грн - тіло кредиту та 37375,54 грн - нараховані проценти, а також нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 24724,80 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 гривень. Зазначений кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідачем, на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] повідомив, що позов є необґрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами з огляду на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів. В матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів відповідачу. В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ( банку ). Що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів в сумі 24724,8 грн., відповідач заначає, що до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 58083,01 грн., з яких: сума кредиту 20707,47 грн, сума процентів за користування кредитом- 37375,54 грн. Однак, право вимоги на стягнення відсотків за 60 календарних днів 24724,8 грн., з 27.05.2024 р. факторові не передавалось та така вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивач не обгрунтував його право на нарахування цих відсотків. Відповідач зазначив, що укладаючи Кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,393 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 13.09.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Так, як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості, такі розрахунки містять як колонку «Проценти» під назвою «Занижена ставка», так і колонку під назвою «Стандартна ставка». При цьому «Занижена ставка», нараховувалась у період з 14.08.2023 до 13.09.2023 Відтак такі відсотки є відсотками за користування кредитними коштами, нарахованими відповідно до ст. 1048 ЦК України у межах строку дії кредитних договорів. Разом з тим «Стандартна ставка».за відсотками нараховувалась у період з 14.09.2023 до 12.12.2023 Відтак такі відсотки є відсотками за невиконання договірних зобов`язань, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідач вважає, що нарахування процентів за кредитним договором підлягає списанню на підставі п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, оскільки у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З урахуванням викладеної у відзиві позиції, відповідач просить відмовити у позові повністю. Представник позивача скористався своїм правом та скерував до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C5076», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платіж на рахунок Кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову. Позивач вказував, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я відповідача, за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору. Вважає, що нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов договору. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги, зазначає, що про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. В даному випадку проценти, з 27.05.2024 р. нараховано правомірно, у межах погодженого строку надання кредиту, у межах нового погодженого строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поданого розрахунку до позовної заяви. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 15.08.2024 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. (а.с.151). 10.09.2024 р. представник відповідача, адвокат Федоркін А.В. через підсистему «Електронний суд» направив відзив на позовну заяву (а.с.153-160). 28.08.2024 р. представник відповідача, адвокат Федоркін А.В. направив суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку із участю в іншому судовому засіданні (а.с.163,164 ). 19.09.2024 року через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив (а.с. 166-178). 17.10.2024 року представник позивача направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.206,207). 24.10.2024 р. представник відповідача, адвокат Федоркін А.В. направив суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 208,209). Ухвалою судді від 24.10.2024 року було витребувано від АТ КБ «Приватбанк» докази (а.с.213-214). 21.11.2024 року на адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла запитувана інформація (а.с.218). 02.12.2024 року представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» направив суду клопотання про долучення доказів по справі (а.с.220,221). Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 14.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6961952 про надання споживчого кредиту, за яким останній отримав кредит у сумі 21000 грн ( п. 1.3. договору) строком на 360 днів, із періодичністю сплати процентів кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (08.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. (а.с. 20-29). У пункті 1.5.1 договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Відповідно до п. 1.5.2. Договору, знижена процентна ставка 1,393 % в день застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом на отримання індивідуальної знижки лише як участника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки ( невиконання умов для ортримання знижки ) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є змінною процентної ставки, порядку її обчисленя та порядку сплати в бік погіршення для спожичача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентї ставки. Відповідно до п. 1.7. орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 29653,85% річних; за зниженою ставкою 18172,04% річних. Відповідно до п. 1.8. орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 171444,00 грн.; за зниженою ставкою 167682,90 грн. Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Переказ відповідачу коштів в сумі 21000 грн. здійснено шляхом перерахування на банківську картку Відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" про перерахування коштів (а.с.65-69). Позивач зазначає, що 11.09.2023 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 8775.90 грн., з яких 8483.37 грн. - оплата процентів, 292.53 грн. - оплата тіла кредиту. Відповідач станом на 27.05.2024р. мав заборгованість, що складається з суми кредиту сума кредиту 20707,47 грн, та нарахованих процентів - 37375,54 грн. (а.с. 37-51) Встановлено, що 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Кредитним договором № 6961952. Відповідно до п.1.1. договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємної частиною цього договору. Згідно копії Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за договором Факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6961952 в загальному розмірі 58083,01 грн. Позивач стверджує, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору. Доказів зазначеному не надано. На виконання ухвали суду від 24.10.2024 року АТ КБ «Приватбанк» 13.11.2024 надано інформацію, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 14.08.2023 р. здійснено переказ коштів на суму 21000,00 грн.(а.с.218). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК Українивизначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідач не спростував в належний спосіб доказів сторони позивача. Сторони вільно, на власний розсуд та в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач отримав кошти, частину повернув. З огляду встановлених судом обставин, вбачається, що між сторонами спору щодо виконання договору не існувало, а лише в 2024 році, після ініціювання позивачем даного судового спору, відповідач почав заперечувати факт укладення договору. В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Таким чином, встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за Договором № 6961952 про надання споживчого кредиту від 14.08.2023, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке є правонаступником кредитодавця ТОВ «Авентус Україна», в загальному розмірі 82807,81 грн. Факт наявності заборгованості підтверджується наданим суду доказами в матеріалах справи, у тому числі карткою обліку договору (розрахунок заборгованості), які не спростовані відповідачем. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими, доведені матеріалами справі, та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає доведеним, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, частково повернув борг, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів і нарахованих відсотків. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024), в межах строку дії договору, суд зазначає наступне. Пунктом 1.5. визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаному у п. 1.4. Позивачем ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024), в межах строку дії договору. Розрахунок : 20707,47 грн * 1,99% = 412,08 грн*60 календарних днів = 24724,8 грн. Суд не погоджується з позицією відповідача, що нарахування процентів за кредитним договором підлягає списанню на підставі п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦКУкраїни. Дійсно, у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені), однак, суд звертає увагу, що в даному випадку відсотки були нараховані, як попереднім кредитором так і його правонаступником, саме у відповідності до умов укладеного договору, а не на підставі ст. 625 ЦК України і вимоги про стягнення неустойки позивачем не заявлено. Зокрема, вищезазначеним кредитним договором сторони передбачили, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для ортримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є змінною процентної ставки, порядку її обчисленя та порядку сплати в бік погіршення для спожичача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентї ставки. (п.1.5.2.) Крім того, відповідно до п. 1.7. сторони передбачили орієнтовану реальну річну процентну ставку на дату укладення договору, за стандартною ставкою - 29653,85% річних. Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 82 807 грн.81 коп., з яких : 20707,47 грн - тіло кредиту; 37375,54 грн - нараховані проценти станом на 27.05.2024р. і нараховані позивачем проценти з 27.05.2024 р., за 60 календарних днів - 24724,8 грн. Судові витрати по справі. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 10 000 грн суд дійшов таких висновків. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10000 гривень витрат на професійну правову допомогу в рамках договору про надання правової (правничої) допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024, які і заявив до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду документи : договір про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024 (а.с. 71-73); сканкопію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 17.07.2024 серії АІ №1652463, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020 (а.с.61), копію акту прийому передачі виконаних робіт від 18.07.2024, згідно з яким позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом [PERSON] надано правову допомогу на загальну суму 10 000,00 гривень (а.с.54); копію Рахунку на оплату по замовленню №3623/18/07 від 18.07.2024 (а.с.140). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved