Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що відповідно до паспорта громадянина України вона є - [PERSON] , на російській мові - [PERSON] . Її дошлюбне прізвище згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] - [PERSON] , на російській мові - [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] . В Свідоцтві про шлюб [NUMBER] , також вказано її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Проте в її трудовій книжці, серія [NUMBER] заповненій 06.08.1977 року в Антрацитівському районному вузлі зв`язку, Ворошиловградської області, зроблено запис на російській мові « [PERSON] , [INFO] ». У зв`язку з розбіжностями в написанні її дати народження в Свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого Краснолучським районним бюро ЗАГС Луганської області 09 жовтня 1960 року, Свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , та в трудовій книжці, серія [NUMBER] , вищевказані недоліки позбавляють заявницю можливості оформити пенсію за віком, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Від заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та наполягала на встановленні факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Дударева І.І. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти вимог [PERSON] до суду не надходило. Суд відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 06.06.2002 Атрацитівським РВ УМВС України в Луганській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народилася в сел. Іванівка Антрацитівського району Луганської області. З копії Свідоцтва про народження [NUMBER] , зазначено прізвище [PERSON] , на російській мові - [PERSON] , [INFO] . В Свідоцтві про шлюб [NUMBER] , вказано дошлюбне прізвище - [PERSON] , [INFO] . У трудовій книжці серії [NUMBER] заповненій 06.08.1977 року в Антрацитівському районному вузлі зв`язку, Ворошиловградської області, зроблено запис на російській мові « [PERSON] , [INFO] ». П.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з даними, які зазначені в паспорті чи свідоцтві про народження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 , трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці наявне виправлення в даті народження заявника, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту належності заявниці вищевказаних документів необхідно для оформлення пенсії за віком, а іншим способом, окрім судового, вона захистити свої права не може, тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved