Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

АТ «Харківобленерго» через представника звернулись до суду через портал «Електронний суд» з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що Північно-східним офісом Держаудитслужби було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності АТ Харківобленерго за період з 01.07.2022 року по 31.12.2023 року, за результатами якої був складений акт від 04.04.2024 року № 202006- 04/2. 13.05.2024 року на адресу АТ Харківобленерго надійшла вимога щодо усунення порушень законодавства, яка є обов`язковою для виконання. Ревізію дотримання законодавства при здійсненні операцій з оплати праці зовнішніх сумісників проведено суцільним способом за ревізуємий період: шляхом перевірки правильності відображення часу роботи сумісників в табелях обліку використання робочого часу за період з 01.07.2022 року по 31.12.2023 року, шляхом надання запитів до основних місць роботи сумісників щодо графіків їх роботи та періодів перебування на лікарняних і у відрядженнях з фактично відпрацьованим часом відповідно до табелів обліку використання робочого часу за сумісництвом в АТ Харківобленерго було встановлено, що [PERSON] , який є зовнішнім сумісником АТ Харківобленерго, проводилось нарахування та виплата заробітної плати за час, коли режим роботи за основним місцем роботи частково співпадав з режимом роботи та відпрацьованим часом відповідно до табелю обліку використання робочого часу АТ Харківобленерго. Згідно з наказом від 02.03.2023 № 226к по АТ Харківобленерго [PERSON] був прийнятий за сумісництвом (0,2 посадового окладу) на посаду сестри медичної автомобільної колони Куп`янського високовольтного району електричних мереж з режимом роботи: понеділок - п`ятниця з 07-10 до 7-55 та з 19-30 до 19-45, субота та неділя з 7-40 до 7-55 та з 19-30 по 19-45. Даний режим роботи встановлений в наказі від 02.03.2023 року № 226к на підставі власної заяви [PERSON] , поданої при укладенні трудового договору. Разом з тим, згідно з інформацією, яка надана Комунальним некомерційним підприємством «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради Харківської області (далі КНП Куп`янське ТМО) листом від 19.02.2024 № 284-01, сестра медична [PERSON] працює в КНП Куп`янське ТМО з наступним режимом роботи: доба через дві доби. Тобто режим роботи [PERSON] за основним місцем роботи частково співпадав з режимом роботи АТ Харківобленерго. АТ Харківобленерго дізналося про цю обставину лише під час проведення ревізії. Бухгалтерією АТ Харківобленерго була нарахована заробітна плата [PERSON] виходячи з кількості годин, проставлених в табелі робочого часу, які фактично не відповідають відпрацьованому часу [PERSON] . Таким чином, зовнішньому суміснику сестрі медичній [PERSON] автомобільної колони Куп`янського високовольтного району електричних мереж було проведено зайве нарахування заробітної плати за період з 06.03.2023 року по 30.11.2023 року в кількості 40,35 години на загальну суму 2\~664 грн. 19 коп. (в тому числі: за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року 2\~664 грн. 19 коп.) та, відповідно, зайво нараховано і перераховано ЄСВ в загальній сумі 586 грн. 12 коп. (в тому числі за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року 586 грн. 12 коп.), що є порушенням вимог ст. 94 КЗпПУ, ст. 1, ст. 15 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР. З урахуванням вказаного вище порушення [PERSON] завдано АТ Харківобленерго матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 3\~250 грн. 31 коп., які просили стягнути, разом із витратами зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, подала до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала судом проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги вважав необґрунтованими та безпідставними. Просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Подала до суду письмові пояснення, в яких заявлені позовні вимоги вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Не заперечувала судом проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під час розгляду справи судом встановлено, згідно інформації від 19.02.2024 № 284-01, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради Харківської області, [PERSON] працює в КНП Куп`янське ТМО на посаді брата медичного відділу екстреної невідкладеної допомоги, за основним місцем роботи, повна зайнятість, не має статусу людини з обмеженими можливостями. За період з 01.03.2023 року по 30.11.2023 року допомогу по тимчасовій непрацездатності не отримував, курсів з підвищення кваліфікації з відривом від основної роботи за вказаним вище періодом не проходив. Щорічних чи додаткових відпусток не було (а.с. 15). Згідно з наказом від 02.03.2023 року № 226к по АТ Харківобленерго [PERSON] був прийнятий за сумісництвом (0,2 посадового окладу) на посаду сестри медичної автомобільної колони Куп`янського високовольтного району електричних мереж з режимом роботи: понеділок - п`ятниця з 07-10 до 7-55 та з 19-30 до 19-45, субота та неділя з 7-40 до 7-55 та з 19-30 по 19-45. Даний режим роботи встановлений в наказі від 02.03.2023 року № 226к на підставі власної заяви [PERSON] , поданої при укладенні трудового договору (а.с. 18-22). Згідно акту № 202006-04/2 від 04.04.2024 року ревізії фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Харківобленерго» за період з 01.07.2022 року по 31.12.2023 року ревізією було встановлено, що [PERSON] який є зовнішнім сумісником АТ Харківобленерго, проводилось нарахування та виплата заробітної плати за час, коли режим роботи за основним місцем роботи частково співпадав з режимом роботи та відпрацьованим часом відповідно до табелю обліку використання робочого часу АТ Харківобленерго. Бухгалтерією АТ Харківобленерго була нарахована заробітна плата [PERSON] виходячи з кількості годин, проставлених в табелі робочого часу, які фактично не відповідають відпрацьованому часу [PERSON] (а.с. 12-14). Судом встановлено, що 13.05.2024 року на адресу АТ Харківобленерго надійшла вимога Державної аудиторської служби України Північно-Східного офісу Держаудитслужби щодо усунення вказаних вище порушень законодавства, яка є обов`язковою для виконання (а.с. 28-29). Згідно довідки про суму необґрунтовано нарахованої та сплаченої заробітної плати зовнішньому суміснику медичній сестрі АТ «Харківобленерго» [PERSON] за період з 01.07.2022 року по 30.11.2023 року та графіку роботи медичного персоналу вбачається, що зовнішньому суміснику сестрі медичній [PERSON] автомобільної колони Куп`янського високовольтного району електричних мереж було проведено зайве нарахування заробітної плати за період з березня 2023 року по листопад 2023 року в кількості 40 год. 35 хв. на загальну суму 2\~664 грн. 19 коп. (в тому числі: за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року 2\~664 грн. 19 коп.) та, відповідно, зайво нараховано і перераховано ЄСВ в загальній сумі 586 грн. 12 коп. (в тому числі за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року в сумі 586 грн. 12 коп.) (а.с. 15, 22-26). Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України\~дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення\~ст. 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.09.2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12.09.2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12.12.2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України. Отже, для застосування норм\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~крім факту отримання або збереження однією особою майна (коштів) іншої особи, обов`язковою умовою є встановлення та підтвердження факту, що таке майно (кошти) набуте безпідставно (без достатньої правової підстави) та що між сторонами відсутні договірні правовідносини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з нормами ч. ч. 1-3\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено вище, позивач стверджує, що перерахував спірні кошти відповідачу помилково, що, на його переконання, свідчить про те, що відповідач отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави). Зважаючи на наведені вище вимоги процесуального закону та висновки Верховного Суду, суд вважає, що під час розгляду справи позивач належним чином довів, що [PERSON] 3250 грн. 31 коп. набуті без достатньої правової підстави, оскільки, графік праці відповідача у КНП Куп`янське ТМО не мав співпадати з графіком роботи в АТ «Харківобленерго». Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Матеріали справи не містять наданих відповідачем належних та допустимих доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем в повному обсязі надано докази, на підтвердження отримання [PERSON] без достатньої правової підстави грошових коштів в сумі 3250 грн. 31 коп., а тому, заявлені позовні вимоги АТ «Харківобленерго» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved