Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

17 вересня 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Андрієнко І.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. В обґрунтування позову вказує, що з 13 липня 2008 року до 21 лютого 2019 року перебувала з відповідачем у зареєстровано шлюбі, від якого мають двох малолітніх та одного неповнолітнього сина [PERSON] , який проживає з батьком. Малолітні сини проживають з матір`ю, перебувають на повному її утриманні та вихованні. Ініційовані відповідачем перевірки цільового використання позивачкою аліментів показали, малолітні діти забезпечені повноцінним харчуванням, одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, санітарно-гігієнічними засобами, канцелярськими приладами. Відповідач вихованням дітей не займається, має іншу сім`ю. Постійні погрози відповідача про те, що він відбере у позивачки малолітніх синів змусили її звернутися з позовом до суду. Заперечуючи проти позову відповідач, через свого представника адвоката Соломон О.М. подав відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що відповідач завжди забезпечував дітей фінансово, окрім сплати аліментів також цікавиться їх навчанням, спілкується, зустрічається та проводить разом вільний час. Перебування відповідача в іншому шлюбі не впливає на його спілкування з дітьми, в сім`ї налагоджені доброзичливі, родинні відносини. Позивачка не має місця роботи та самостійного доходу, а тому неспроможна утримувати дітей та забезпечувати їх потреби. Співмешканець позивачки незаконно проживає разом з дітьми, ображає їх, застосовує моральне та фізичне насильство щодо них. Відповідач є власником будинку де проживає позивачка та малолітні сини. На даний час він має намір повернутися для проживання у цей будинок, відтак не вбачає доцільним визначати місце проживання дітей з матір`ю. У відповіді на відзив представник позивачки вказує, що упродовж останніх п`яти років після розлучення відповідач проживав окремо від позивачки та дітей, в лютому 2020 року він одружився вдруге та жив окремо у новій родині, дітьми не цікавився. Доводи про насильство дітей співмешканцем є надуманими та маніпулятивними. На даний час позивачка з малолітніми дітьми в будинку відповідача не проживає. Визначення місця проживання дітей з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дітей, збереже усталений порядок їх життя, коло спілкування, повноцінний розвиток. У письмових запереченнях представник відповідача наголошує, що відповідач не має заборгованості по аліментах, позивачка не має самостійного доходу, перешкоджає спілкуванню дітей з батьком, налаштовує дітей проти батька, а тому просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Андрієнко І.В. пред`явлений позов підтримали, просили позов задовольнити. Малолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 20 листопада 2024 року висловили свою думку про бажання жити з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Соломон О.М. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки співмешканець позивачки вчиняє насильство щодо його малолітніх дітей. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Зарічненської селищної ради згідно письмового клопотання просить розглядати справу без їх участі (а.с.172). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.176), явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечив. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки судом отримано висновок органу опіки та піклування, відтак справу слід розглядати за відсутності органів опіки та піклування. Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, свідка, дослідивши письмові докази, суд уважає, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що стверджується дослідженими в ході судового розгляду копіями свідоцтв про народження (а.с. 13,14) Шлюб між сторонами розірвано на підставі заочного рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2019 року (а.с.15). Місце проживання позивачки та малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в [ADDRESS] (а.с.7, 17,18). Відповідач [PERSON] 20 лютого 2020 року уклав новий шлюб (а.с.23). Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2022 року № 561/618/22 на користь позивачки змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн на частку заробітку (доходу) відповідача шомісячно (а.с.160). З висновків за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, затверджених керівником служби у справах дітей Зарічненської селищної ради 06 вересня 2024 року вбачається, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] забезпечені повноцінним харчуванням, одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. Санітарно-гігієнічними засобами, канцелярським приладдям (а.с.35-37). Орган опіки та піклування у висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зарічненської селищної ради від 18 жовтня 2024 року № 266 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с. 98-101) Висновок органу опіки та піклування є мотивований, обґрунтований, винесений на підставі відомостей та документів, які стосуються справи, а тому приймається судом як належний доказ доцільності визначення місця проживання малолітніх синів з матір`ю. Наведені представником відповідача недоліки цього висновку носять формальний характер та не впливають на його чинність. Зокрема судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] 16 січня 2019 року притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини [PERSON] (а.с.84). З характеристики ОЗ «Серницький ліцей» видно, що лише мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його поведінкою та навчанням (а.с.93) З довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 55 Рівненської міської ради № 205 від 14 листопада 2024 року позивачка [PERSON] працює у цьому закладі керівником гуртка з англійської мови (а.с.151). Малолітній [PERSON] навчається в 7-А класі Рівненського ліцею № 25 Рівненської міської ради, малолітній [PERSON] навчається у 5-В класі цього ліцею (а.с. 152,153). З дослідженої судом копії договору оренди квартири від 13 жовтня 2024 року вбачається, що позивачка [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] (а.с.154-155). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 205/1621/18 під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини до інших обставин, що мають істотне значення, які мають бути враховані відповідно до ст. 161 СК України, належать, зокрема: особисті якості батьків; відносини між кожним із батьків і дитиною; можливість створення умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Таких обставин по справі не встановлено. Неповнолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що співмешканець його матері [PERSON] застосовував щодо нього та його братів фізичне та психологічне насильство, при цьому матір свідка позивачка по справі на такі дії не реагувала. Такі покази свідка спростовуються чинною постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2024 року, якою провадження по справі відносно співмешканця [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.92). На переконання суду позиція неповнолітнього свідка [PERSON] , який самостійно вирішив проживати з батьком ґрунтується на власному баченні ситуації між батьками, та не у повній мірі відповідає встановленим судом обставинам, а тому не приймається як доказ. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Враховуючи те, що малолітні сини [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з матір`ю в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, саме вона створює їм усі необхідні умови для повноцінного виховання, а тому суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, присудивши на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 44,78).

Outcome: approved