Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

24 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року, цивільну справу було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 25.10.2024 року. В порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №873176 від 29.10.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи [PERSON] , яке відповідає адресі, зазначеній у позовній заяві. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2024 після усунення позивачем недоліків позовної заяви її прийнято до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, у поданій позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 06.12.2024 до суду надійшла його заява, в якій він просить розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України , шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~статтею 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими\~статтею 112 Сімейного кодексу України , суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.10.1992. Шлюб зареєстрований Авдіївським міським РАЦС Донецької області (актовий запис №271, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.1999). Від даного шлюбу у подружжя є дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.04.2012. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, не мають наміру поновлювати відносини, сім`я носить виключно формальний характер. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. За подачу позовної заяви до суду позивачем на виконання вимог ухвали суду від 30.10.2024 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач повністю визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, відтак судовий збір у розмірі 605, 60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Зважаючи на те, що 50% сплаченого судового збору мають бути повернуті позивачу з бюджету у зв`язку з визнанням відповідачем позову до розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved