Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

Позивач 11.03.2024 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський», третя особа: Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), змінивши предмет позову заявою від 28.03.2024, просить: визнати відсутність права вимоги за житлово-комунальні послуги за утримання квартири [ADDRESS] , за період з 29.05.2002 по 29.07.2016. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 29.05.2002 позивачці належить квартира [ADDRESS] . Попри відсутність договору з ЖКС «Фонтанський», він регулярно надсилає позивачеві рахунки повідомлення з вимогою оплати нібито наданих комунальних послуг за утримання будинку і прибудинкової території, зокрема оплати за користування власним підсобним приміщенням на ім`я попереднього власника [PERSON] . Усі капітальні роботи будинку, зокрема, укріплення несучих стін і конструкцій, капітальний ремонт фасаду та під`їзду з усилення арки, мощення двору, благоустрій прибудинкової території, виконані силами власників квартир. Власник власними силами за власний кошт відремонтували місця загального користування, відносили фасад, зробили нове мощення двору. 30.01.2023 позивачка звернулася до ЖКС з письмовою заявою про узгодження взаємних розрахунків за минулі періоди, складення двостороннього акту звірки, укладення договору про надання послуг. Однак, відповідач запропонував сплати заборгованість у розмірі 23\~728,98 грн. Станом на 14.08.2023 позивачем повністю сплачена сума 24\~200 грн. Після сплати, керівництво ЖКС стверджує, що вони є комунальним підприємством і не в змозі самостійно, без рішення суду, списати нараховану ними «заборгованість». Існування безпідставно нарахованої заборгованості обмежує право позивача на користування й розпорядження належним нерухомим майном, змушує платити двічі за одні і ті ж послуги. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2024 було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню, в частині вимог про усунення перешкод у користування квартирою було відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні 25.04.2024. До суду 28.03.2024 надійшла заява [PERSON] про зміну предмету позову, згідно якої просить розглянути заявлені позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою в такій редакції: «визнати відсутність права вимоги за житлово-комунальні послуги з утримання квартири [ADDRESS] , як невід`ємної частини будинку [ADDRESS] , за період з 29.05.2002 по 29.07.2016». У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття, підготовче засідання призначене на 15.04.2024 було відкладено до 30.05.2024. У підготовчому засіданні 30.05.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було прийнято заяву про зміну предмету позову, з метою надання часу відповідачу для підготовки відзиву, підготовче засідання відкладено до 18.06.2024. Ухвалою від 18.06.2024 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.07.2024. Розгляд справи у судовому засіданні 17.07.2024 було відкладено до 26.08.2024, у зв`язку з першою неявкою відповідача. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 26.08.2024 було відкладено до 10.10.2024. Розгляд справи у судовому засіданні 10.10.2024 відкладено на 31.10.2024. У судовому засіданні 31.10.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів з архів суду, а в частині витребування доказів від ДВС клопотання залишено без розгляду за заявою представника позивача. Розгляд справи відкладено до 26.11.2024. У судовому засіданні 26.11.2021 представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] двічі зверталася до суду з заявами про відкладення, за час розгляду справи, відзив не подала. Також представник відповідача [PERSON] 14.10.2024 ознайомився зі справою. Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі до суду відповідачем не повідомлені, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 29 травня 2002 року купила квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу, зареєстрований за №8459 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. (а.с.24). КП «ЖКС «Фонтанський» на заяву [PERSON] листом від 27.01.2023 вказали, що ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 29.06.2022 не отримували, а для укладення договору рекомендовано звернутися за адресою КП в дні прийому. Також надіслали листи рахунки за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно листка розрахунків за період з 01.2020 по 01.2023 заборгованість [PERSON] складає 59\~936,96 грн, при чому сальдо на початок розрахункового періоду становить 37\~307,37 грн. Нарахування здійснено за СДПТ, тобто утримання будинку та прибудинкової території (а.с.20). В розрахунку ГЕРЦ заборгованість [PERSON] за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.02.2024 становить 44\~351,60 грн (а.с.26). [PERSON] 09.01.2024 оплатила на рахунок КП ЖКС «Фонтанський» 1\~000 грн (а.с.27), 28.10.2023 1\~500 грн (а.с.28), 13.09.2023 5\~000 грн (а.с.29), 04.06.2023 3\~500 грн (а.с.30), 12.06.2023 5\~000 грн (а.с.31), 02.05.2023 5\~000 грн (а.с.32), 14.04.2023 4\~200 грн (а.с.33), що в загальному розмірі становить 25\~200 грн. На підтвердження того, що власники власними силами відремонтували місця загального користування та фасад будинку, представник позивача подав шість фотографі \~ \~ \~ \~й (а.с.85-90). Суд не приймає до уваги дані фотографії, оскільки на їх підставі у суду відсутня можливість встановити обставини на які посилається позивач. Інших доказів на підтвердження відсутності заборгованості по спеціальним особовим рахункам, як і не надання КП «ЖКС «Фонтанський» послуг з утримання будинку чи проведення ремонтних робіт власниками за власний рахунок, позивач не надав. Відповідно до норм статей 16 ЦК України та 20 ГК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року при розгляді справи №916/1415/19 погодилася з такими висновками і вважала, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Обраний позивачем спосіб захисту є належним та ефективним. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачами по справі, шляхом нарахування заборгованості за ненадані послуги. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed