Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача: Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] з 02.08.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2022 року. Під час шлюбу, сторонами було придбано за спільні кошти два транспортні засоби, HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та RENAULT DOKKER, 2021 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Згідно з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 08 січня 2024 року, наданої на адвокатський запит, відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за [PERSON] зареєстровано: 07 жовтня 2016 року, ТСЦ 1841, транспортний засіб HYUNDAI GETZ, 2010 р.в. Підставою для реєстрації транспортного засобу послугував укладений та оформлений договір купівлі-продажу №1841/2046/115394 від 07 жовтня 2016 року. 20 березня 2021 року, ТСЦ 1841, зареєстровано транспортний засіб марки RENAULT DOKKER, 2021 року випуску. Підставою для реєстрації вказаного транспортного засобу послугували: ВМД №500100/2021/002698 від 19 лютого 2021 року видана Одеською митницею та договір укладений у СГ №ПМГ 60/21 від 18 березня 2021 року виданий ТОВ «Полісся Моторс Груп». На даний час вищевказані спільні автомобілі сторін, знаходяться в користуванні [PERSON] , сторони не дійшли згоди про добровільний поділ даних автомобілів. Згідно звіту про оцінку №03/24 від 16.01.2024 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість КТЗ HYUNDAI GETZ, номерний знак [NUMBER] , на дату оцінки складає: 210 439 грн 57 коп . Згідно звіту про оцінку №04/24 від 16.01.2024 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість КТЗ RENAULT DOKKER, номерний знак [NUMBER] , на дату оцінки складає: 539 275 грн 28 коп. Оскільки, транспортні засоби є спільним сумісним майном, неподільною річчю, вартість яких на момент подачі позову складає 749 714 грн 85 коп., тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] компенсація половини від даних транспортних засобів в розмірі 374857 грн 42 коп. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить: визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортні засоби: автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] та автомобіль марки RENAULT DOKKER, 2021 року випуску, номерний знак [NUMBER] . В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості належної йому 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2010 р.в., номерний знак [NUMBER] , в розмірі 105 219 грн 78 коп. та транспортний засіб автомобіль марки RENAULT DOKKER, 2021 р.в., номерний знак [NUMBER] в розмірі 269 637 грн 64 коп., що разом складає 374 857 грн 43 коп. Припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на транспортний засіб автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та транспортний засіб автомобіль марки RENAULT DOKKER, 2021 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. До суду, представником відповідача адвокатом Ленським І.О. подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву, представник зазначив, що якщо позивач стверджує, що автомобілі були придбані за кошти спільного сімейного бюджету, він мав би підтвердити відповідними доказами джерело та розмір свого внеску в цей бюджет, як особи працездатного віку. Проте доказів того, що позивач працював, отримував дохід, повністю чи частково за рахунок якого була здійснена купівля двох автомобілів, позивач до позовної заяви не додав. Відповідач визнає той факт, що обидва спірні автомобілі були набуті у власність під час шлюбу з позивачем, проте ці автомобілі придбувались не за спільні кошти сімейного бюджету. Перший автомобіль Hyundai Getz, 2010 р.в., був куплений за свої кошти матір`ю відповідача [PERSON] , в 2016 році та зареєстрований за відповідачем через РСЦ МВС 1841 в м. Житомирі на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року. Ні позивач, ні відповідач при цьому кошти матері відповідача не сплачували. Другий автомобіль Renault Dokker, 2021 р.в, був придбаний відповідачем за особисті кошти, які буди подаровані їй матір`ю напередодні здійснення покупки. В день народження відповідача 02 лютого 2021 року, мама відповідача повідомила їй, що хоче зробити їй подарунок новий автомобіль, і щоб відповідач визначилась із варіантом автомобіля, а мама тоді перерахує йї кошти. Після вибору відповідачем автомобіля Renault Dokker, 2021 року випуску, вартістю 520 800,00 грн, 16.03.2021 року мама перерахувала їй банківським переказом з Іспанії, де вона проживає і працює з 2002 року, 16915,00 євро, за які 18.03.2021 року і був придбаний вказаний автомобіль. В цей день відповідач зняла зі свого банківського рахунка 16600,00 євро, які за курсом валют станом на той день складали 547,5 тис грн. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні 11.11.2024 р. позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Вказав, що з дружиною мали спільні інтереси, спільно все робили, спільно складали бюджет. Разом з дружиною та тещею купили автомобіль HYUNDAI GETZ орієнтовно за 600-700 доларів США. За автомобілем їздила теща. Зазначив, що разом з дружиною в 2021 р. обирали автомобіль та вирішили придбати Renault Dokker. Автомобіль коштував 15-16 тисяч доларів США, що в гривневому еквіваленті становило орієнтовно 500000 грн. Спільні кошти були, оскільки з дружиною працювали. Він був ФОП, а після закриття підробляв неофіційно. Це було рішення дружини оформити на неї транспортні засоби. Він їздив автомобілем Renault Dokker, а дружини - HYUNDAI GETZ. Автомобілі залишились у дружини, а між ними не досягнуто домовленості щодо поділу автомобілів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві. Вказав, що автомобілі були придбані за кошти спільного бюджету, і позивач здійснював також туди вклад. Будь яких нотаріальних договорів щодо передачі коштів не було. Автомобілі придбані за спільні кошти подружжя. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] щодо позовних вимог заперечив, в їх задоволенні просив відмовити. Зазначив, що стороною договору купівлі-продажу від 07.10.2016 р. є [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, яка і оплатила 50% вартості автомобіля HYUNDAI GETZ. Позивач протягом 2008-2023 р. доходу не мав. Щодо автомобіля Renault Dokker зазначив, що даний автомобіль був придбаний відповідачем за особисті кошти, які були подаровані матір`ю [PERSON] . Після вибору ТЗ мати відповідача, перерахувала кошти на банківський рахунок доньки, які вона зняла та придбала за них автомобіль. Отже, автомобіль Renault Dokker був придбаний відповідачем за особисті кошти, які їй подарувала мати. Вислухавши сторони, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що з 02.08.2008 року сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який було розірвано рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.12.2022 ( а.с.10). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду набрало законної сили - 10.01.2023 р. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1841/2016/115394 від 07.10.2016 р. [PERSON] придбала автомобіль HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску за 50000 грн. ( а.с.50) Відповідно до договору № ПМГ 60/21 купівлі-продажу автомобіля від 18.03.2021 [PERSON] придбала у ТОВ «Полісся моторс груп» автомобіль Renault Dokker, 2021 р.в. за 520800,00 грн ( а.с.56-60) Як вбачається з повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області № 31/6-4ад-111-2024 від 08.01.2024 р. відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за [PERSON] 07.10.2016 р. ТСЦ 1841 зареєстровано транспортний засіб марки HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу № 1841/2016/115394 від 07.10.2016 р. ; 20.03.2021 р., ТСЦ 1841, зареєстровано транспортний засіб марки Renault Dokker, 2021 р.в, державний номерний знак [NUMBER] на підставі ВМД № 500100/2021/002698 від 19.02.2021 р. видана Одеською митницею та договір укладений у СГ № ПМГ60/21 від 18.03.2021, ТОВ «Полісся Моторс Груп» ( а.с. 11). Норми права, застосовані судом та оцінка аргументів сторін, доказів: Згідно ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11). Отже, конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Подібні висновки викладені у постанові Великої алати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, у разі придбання майна одним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжю особисто, виключається належність такого майна до спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи приведені норми матеріального та процесуального права, а також докази, надані відповідачем, зокрема, те, що згідно з виписок по рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», наданими [PERSON] , вбачається надходження на її рахунок від [PERSON] 16.03.2021 р. коштів в розмірі 16915,00 EUR ( а.с.53), зняття 18.03.2021 [PERSON] з власного рахунку коштів в загальному розмірі 16600 EUR, що в еквіваленті становило 547468 грн 00 коп., заяву [PERSON] , яка повідомляє про банківський переказ 16.03.2021 своїй дочці [PERSON] в розмірі 16915,00 євро для придбання автомобіля Renault Dokker, 2021 р.в., а також відсутність доказів про спільні трудові чи грошові затрати, або затрати другого з подружжя, суд дійшов до висновку, що спірний автомобіль Renault Dokker, 2021 р.в, придбаний за особисті кошти відповідача- [PERSON] , тому є її особистою приватною власністю. Таким чином суд дійшов висновку, що транспортний засіб марки HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя, неподільною річчю, та вирішуючи питання компенсації половини вартості даного транспортного засобі суд дійшов наступних висновків. Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. З викладеного випливає, що підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховною Суду від 07.04.2021 по справі № 753/3055/18, від 19.05.2021 по справі № 523/17998/17. У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є не належним доказом у справі (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі № 752/16797/14-ц). Враховуючи вищевикладене суд не приймає до уваги звіт про оцінку № 03/24 від 16.01.2024 щодо автомобіля марки HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ( а.с. 21-28). Вирішуючи питання компенсації половини вартості даного транспортного засобі суд приймає за основу висновок судового експерта Кудинського В.С. № 49 від 11.03.2024 з якого вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI GETZ, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , станом на дату огляду 05.03.2024 року складає - 164260,00 грн. та відповідно вартість частки даного транспортного засобу становить 82130 грн. Оскільки транспортний засіб знаходиться у відповідача, а тому на користь позивача слід стягнути частку вартості даного автомобіля. Враховуючи вищевикладене,\~суд,\~оцінивши допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~в їх\~сукупності за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженню наявних\~у справі\~доказів дійшов\~до висновку,\~що позовні\~вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а в їх задоволенні слід відмовити, з мотивів та доводів викладених вище. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Відповідно до ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно з\~статтею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення, з мотивів та доводів викладених вище. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial