Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з зустрічним позовом про визнання права власності на 1/2 частину спільно нажитого майна. В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказує, що з 25.07.1993 року вона проживала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . 21.08.2014 року рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. За час спільного проживання в 2001 році було придбано у власність земельну ділянку з садовим будинком по [ADDRESS] . Кошти на придбання садового будинку та земельної ділянки були їхніми спільними з чоловіком [PERSON] коштами. 31.03.2001 року вона продала квартиру [ADDRESS] і частина цих грошей пішла на придбання вищевказаного садового будинку та земельної ділянки, а частина була в подальшому використана на його облаштування і ремонт, яким займався [PERSON] . Садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку по [ADDRESS] в садовому товаристві «Автобусобудівник 2» також було придбано [PERSON] під час їхнього спільного проживання та перебування у шлюбі. Кошти на придбання будинку були спільними. Разом з чоловіком вона приймала участь у вихованні сина, так як він потребував особливої уваги і є інвалідом третьої групи з дитинства по зору. Перед розірванням шлюбу вона з [PERSON] спільно домовилися поділити майно, що є спільною сумісною власністю, набутим під час перебування у шлюбі, а саме, що [PERSON] подарує садовий будинок і земельну ділянку у садівничому кооперативі «Поляна» с. Скнилів Пустомитівського району Львівської області сину [PERSON] . Проти розірвання шлюбу та поділу майна вона не заперечувала. Свій намір подарувати протягом 100 днів земельну ділянку, площею 0,0434 га розташованої за адресою [ADDRESS] [PERSON] підтвердив, нотаріально засвідчивши заяву 21.08.2014 року, однак у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] свій намір не здійснив і домовленість не була виконана та реалізована. В день похорону їй стало відомо, що [PERSON] з 09.10.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і що в них є спільна дитина. 08.12.2014 вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва на частку в спільному майні подружжя до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. 22.12.2014 нотаріус листом №163/02-14 відмовив у видачі свідоцтва і пояснив, що на час смерті [PERSON] вона з ним не перебувала в зареєстрованому шлюбі, не має статутусу подружжя, а тому їй не може бути видано свідоцтво про право власності на частку у спільному майні, а частка колишньої дружини у праві спільної сумісної власності повинна визначатись у судовому порядку, відтак просить позовні вимоги задоволити. [PERSON] подала до суду зустрічний позов третьої особи до [PERSON] , законного представника малолітнього [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить визнати таким, що не входить до складу спадщини спадкодавця [PERSON] майно, а саме: земельна ділянка та садовий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомиітвського району, Львівської області. Підставою для виникнення права власності на вище зазначену земельну ділянку є договір дарування земельної ділянки від 04.06.2009 року. Згідно умов договору (п.1) [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області. Відповідно до п.12 договору дарування земельної ділянки від 04.06.2009, існує згода другого з подружжя, оформлена нотаріально, а саме [PERSON] на дарування цієї земельної ділянки. Положення договору є чинними. На цій земельній ділянці збудований садовий будинок , право власності на який не оформлено, через те, що будівництво здійснювалось тривалий час. Просить вимоги позову задоволити. Представником [PERSON] адвокатом Горбуновим О.О. подано відзив на позовну заяву третьої особи, в якому зазначає, що [PERSON] не є спадкоємницею спадкодавця [PERSON] . [PERSON] не є власницею садового будинку [ADDRESS] , цей будинок зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позову. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 первісний позов [PERSON] задоволено повністю. Встановлено факт окремого проживання та припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства між [PERSON] та [PERSON] з січня 2007 року. Визнано спадковим майном померлого [PERSON] майно набуте ним під час окремого проживання з [PERSON] : садовий будинок [ADDRESS] та садовий будинок [ADDRESS] . Стягнуто в рівних частинах з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в користь позивача [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 81,20 грн. солідарно з\~кожного.Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки по [ADDRESS] . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в користь позивача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені судові витрати в розмірі 913,50 грн., а саме по 304,50 грн. солідарно з\~кожного.Зустрічний позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0434 гектара, розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, укладений 29 жовтня 2001 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] в частині зазначення покупця, перевівши на [PERSON] права і обов`язки покупця за вказаним договором. Визнано недійсним державний акт серії IV-ЛВ № 052251 на право приватної власності на землю, виданий на вказану земельну ділянку Скнилівською сільською радою 05.11.2001 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 2311. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0434 гектара, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь позивача [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 60,90 грн. солідарно з кожного. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 року в частині часткового задоволення зустрічного позову [PERSON] та стягнення судового збору (абзац 8 резолютивної частини) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог [PERSON] відмолено. Рішення суду в частині задоволення позову [PERSON] та стягнення судового збору (абзац 13 резолютивної частини) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог [PERSON] відмовлено. Виключено з 4 го абзацу резолютивної частини рішення слова «солідарно». Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 81 грн. 20 коп. з кожного судового збору в дохід держави. Стягнуто з [PERSON] 487 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. В решті рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року в частині вирішення позову [PERSON] про встановлення факту окремого проживання та визнання майна спадковим та в частині вирішення зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на частку спільного майна подружжя скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року в частині вирішення зустрічного позову [PERSON] залишено без змін. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2017 року справу передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова Ванівському Ю.М. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року цивільну справу №465/7703/14-ц прийнято до провадження та призначено у справі судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.07.2018 року зупинено провадження у справі №465/7703/14-ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі №450/1859/15-ц. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.07.2019 року провадження у справі №465/7703/14-ц відновлено. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.12.2019 року провадження у справі №465/7703/14-ц зупинено до вирішення по суті і набрання законної сили рішенням у справі №450/1859/15-ц. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2023 року провадження у справі №465/7703/14-ц відновлено. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.06.2024 року позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] в частині визнання права власності на земельної ділянки площею 0,0444 га в садовому товаристві «Автобусобудівник 2», що розташована по [ADDRESS] залишено без розгляду. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2024 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Прийнято до розгляду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в якості законного представника малолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання такими, що не входять до складу спадщини спадкодавця [PERSON] земельної ділянки та садового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 31.10.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення юридичного факту та визнання майна спадковим залишено без розгляду. Відповідачка в судовому засідання зустрічну позовну заяву підтримала, просила таку задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги зустрічної позовної заяви підтримав та просив такі задоволити, в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору просив відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Суд заслухавши думку відповідача та її представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Згідно зі\~статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2\~статті 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частиш третьої\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №909 (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 09.09.2014 року шлюб, про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №657. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно акту №281 ЛКП «Затишне», зі слів [PERSON] , її чоловік [PERSON] з 2007 року по день смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Згідно довідки ТзОВ «Йозера Україна» від 14.10.2014, за даними облікової картки Товариства фактична адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21.08.2014 року (справа №461/8958/14-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про право власності на нерухоме майно від 15.06.2011, власником садового будинку, розташованого по [ADDRESS] та садового будинку, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] . Як вбачається з договору купівлі продажу квартири від 31.03.2001 року, [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 29.10.2001 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0434 га, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передану для ведення садівництва. Згідно заяви від 21.08.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л., [PERSON] ствердив цією заявою те, що протягом 100 (ста) календарних днів від дня засвідчення справжності його підпису на даній заяві, подарує земельну ділянку, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 25.07.1993 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1506. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис №4543. Листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. від 22.12.2014 року №163/02-14 роз`яснено [PERSON] , що [PERSON] , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 21 серпня 2014 року, помер [INFO] . Тобто колишній дружині спадкодавця не може бути видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке було набуто за час їх шлюбу із спадкодавцем, оскільки на момент його смерті вона була з ним розлучена і вже не мала статутусу подружжя. В цьому випадку частка колишньої дружини має визначатись у судовому порядку. Згідно довідки Вишнянського коледжу ЛНАУ №5 від 21.01.2015 року, [PERSON] дійсно навчається у Вишнянському коледжі ЛНАУ на природничому відділенні денної державної форми навчання з 01.09.2011 по 30.06.2015 та проживає у гуртожитку коледжу з 01.09.2011 по 30.06.2014 року. Згідно державного акту на право приватної власності на землю№052251 [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0434 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради. Згідно довідки БТІ та ЕО від 20.08.2008 року, видана [PERSON] , станом на 09.11.2008 року садовий будинок [ADDRESS] , на праві особистої власності не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалось. Відповідно до ч.2\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно\~ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором. Згідно ч.1\~ст.372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом, а на підставі ч.2 тієї ж статті у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України (справа №6-399цс17) зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Відтак, матеріалами справи доведено, що садовий будинок [ADDRESS] та який зареєстрований за [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,434 га у садівничому кооперативі «Поляна» по [ADDRESS] та яка зареєстрована за [PERSON] ; садовий будинок [ADDRESS] та який зареєстрований за [PERSON] , були набути в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, а відтак [PERSON] належить 1/2\~частка вищевказаного нерухомого майна, а тому зустрічний позов [PERSON] підлягає задовленню в повному обсязі. З приводу зустрічного позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] про визнання майна таким, що не входить до складу спадщини спадкодавця, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з договору дарування земельної ділянки від 04.06.2009 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, передана для ведення садівництва. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку, [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки серії ВМЕ №696282, реєстр. №1127 від 04.06.2009 року є власником земельної ділянки, площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 06.06.2009 року шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №920. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] ». Згідно довідки вданої виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, за [PERSON] дійсно рахується земельна ділянка, площею 0,0444 га для ведення садівництва, яка розташована в садовому товаристві «Автобусобудівник 2» на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка приватизована. Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №5781. Заборони та арешту на земельну ділянку не має. Будівництво на земельній ділянці не розпочато та не ведеться. Згідно заяви від 25.05.2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я., [PERSON] дала згоду на дарування її чоловіком [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області. Довідкою садівничого товариства «Автобусобудівник 2» від 20.10.2015 року стверджується, що [PERSON] був членом товариства до моменту відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] у 2009 році. У товаристві відсутні дані щодо оформлення права власності на будинок, який знаходиться на вказаній земельній ділянці. Довідкою Садівничого кооперативу власників «Поляна» №28 від 17.10.2015 року стверджується, що [PERSON] був членом садівничого кооперативу «Поляна» з 2001 року. Дані щодо оформлення права власності на будинок, розташований на земельній ділянці у вищевказаному кооперативі по [ADDRESS] в кооперативі надані у 2011 році. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року (справа №450/1859/15-ц) визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №45 від 14.06.2011 року щодо передачі у власність [PERSON] садового Будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник 2». Визнано недійсним свідоцтво від 15 червня 2011 року про право власності [PERSON] на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник - 2». Постановою Львівського апеляційного суду від 28.05.2019 року (справа №450/1859/15-ц), рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року скасовано. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №45 від 14.06.2011 року про передачу у власність [PERSON] садового будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник - 2». Визнано недійсним свідоцтво від 15.06.2011 року про право власності [PERSON] на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник 2». Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 року (справа №450/1859/15-ц, провадження №61-12780св19), рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28.05.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, оскільки спірна земельна ділянка та садовий будинок [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а відтак вказане майно входить до складу спадщини за померлим [PERSON] . Матеріалами справи та третьої особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не доведено, що [PERSON] є спадкоємницею померлого [PERSON] , а також не є власницею вище вказаного майна, а тому в задоволенні зустрічного позову третьої особи, слід відмовити. Оскільки зустрічний позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, понесені ним судові витрати у розмірі 9\~865,80 грн.

Outcome: approved