Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

02.01.2024 Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола,1, звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , про стягнення заборгованості,\~в якій\~просять стягнути\~солідарно з\~відповідачів заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі 13\~021,54 (тринадцять тисяч двадцять одну гривню 54коп.), послуги гарячого водопостачання в розмірі 757,62 (сімсот п`ятдесят сім гривень 62 коп.) та судовий збір 2684,00грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] , є споживачами послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Львівтеплоенерго». З 01 липня 2014р. відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої воли ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок, а також щомісячно направлялись квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Відповідачі не сплачували кошти за спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2020 по 30.11.2021 за послуги централізованого опалення в розмірі 13021,54грн., за послуги за постачання гарячої води за період з 01.09.2021 по 30.11.2021 у розмір 757,62грн., у зв`язку з чим повивач змушений звернутись до суду. . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 22.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку.(а.с.16). 16.02.2024 від відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує вимоги позивача.(а.с.25) 19.02.2024 позивач скерував на адресу суду доповнення до позовної заяви.(а.с.37-40) 12.04.2024 відповідач скерував пояснення по справі, згідно якого просить розрахунки надані суду позивачем вважати недостовірними доказами та розгляд справи здійснювати без участі відповідача [PERSON] ( а.с.57). 16.05.2024 позивачем надано відповідь на відзив відповідача(а.с.69-72). В судове засідання представник позивача Трофимчук О.В. не з`явилась, скерувала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 28.11.2024 не з"явились, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2 від 26.12.2023 (а.с.7) та є споживачами послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Львівтеплоенерго». Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] ; відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з пп. 3-4 ч. 2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин). Так, відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Житлово-комунальні\~послуги -\~результат господарської\~діяльності,\~спрямованої на\~забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1 ст.9, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Також за положеннями ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Виходячи з приписів ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено наступні висновки. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Наведене спростовує аргументи відповідачів щодо відсутності письмово оформлених договірних відносин як підставу звільнення від оплати комунальних послуг з централізованого опалення. Твердження відповідачів щодо ненадання позивачем послуг саме з централізованого опалення спростовується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за якими централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Надання позивачем послуг з теплопостачання відповідачем не оспорюється. Згідно з розрахунком позивача за спірною адресою утворилася заборгованість, яка складається з наступного: за період з 01.11.2020 по 30.11.2021 за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 13\~021, 54грн.; за період з 01.09.2021 по 30.11.2021 за послуги з гарячого водопостачання в розмір 757,62грн. Відповідачами з наданням обґрунтованих пояснень та доказів указаний розрахунок не спростовано, що є їх процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, а відтак такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Окрім того, відповідач просить застосувати позовну давність, яку позивач пропустив. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3\~ст.\~264\~ЦК України після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до п. 5 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 12: «\~Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22.03.2020 №211 в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. В подальшому строк дії карантину в Україні неодноразово продовжено, востаннє на строк до 30 червня 2023року. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності вищевказаним Законом України, а саме з 02 квітня 2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2020 року по 30.11.2021р. Відповідно до п.4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 (справа№712/8916/17) дійшла висновку про те, що на підставі припису ч.2 ст. 164 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду\~саме позову\~до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Висновки щодо застосування відповідних норм права враховані в рішеннях по справах №464/5991/20, №464/6280/20, 464/6520/22. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з каратнитом. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті послуг за централізоване опалення за період з 01.11.2020 по 30.11.2021 в розмірі 13\~021, 54грн.; та послуги гарячого водопостачання за період з 01.09.2021 по 30.11.2021 за послуги з гарячого водопостачання в розмір 757,62грн. Порушене відповідачами цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У матеріалах справи відсутні відомості, що б спростовували даний висновок суду. Вирішуючи даний позов, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, та в зв`язку із задоволенням позову вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 2684,00грн. сплаченого позивачем про поданні позову.

Outcome: approved