Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2024 року звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , зобов`язати Холодногірсько-Новобаварського\~відділу державної\~виконавчої служби\~(\~далі ВДВС)\~у місті\~Харкові розкрити\~інформацію щодо\~обтяження №\~13262587,\~накладеного на\~майно спадкодавця,\~виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з частини житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачка, як дружина померлого та спадкоємиця першої черги, звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Шеметової О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на половину спільного майна, але постановою нотаріуса від 29.10.2024 відмовлено, у зв`язку з наявністю запису про арешт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав. Згідно інформації з Реєстру прав та обтяжень нерухомого майна, існує арешт нерухомого майна померлого , реєстраційний номер обтяження: 13262587, дата реєстрації 19.11.2012, підставою для обтяження якого є постанова про Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції , 3421070, об`єкт обтяження-невизначене майно, на все майно. З відповіді на запит позивача від 03.10.2024 Холодногірсько-Новобаварський ВДВС не надав інформацію щодо виконавчого провадження та накладених арештів, оскільки заявник не є стороною виконавчого провадження. На аналогічний адвокатський запит відповіді не надійшло. Через неможливість оформлення спадкових прав вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач стверджувала, що при житті чоловіка, приблизно у 2013 р., вони отримували постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки на [PERSON] накладено штраф у подвійному розмірі за порушення Правил дорожнього руху під час виконання ним трудових обов`язків по перевозці вантажу. Штраф був оплачено і копія квитанції передана державному виконавцю, який повідомив про закриття виконавчого провадження. У автоматизованій системі виконавчих проваджень та реєстрі боржників не мається інформації щодо відкритих або закритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] . Представник відповідача - Холодногірсько - Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) 22.01.2024. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76493020, виданого приватним нотаріусом ХМНО Шеметовою О.В., у провадженні нотаріуса перебуває спадкова справа № 6/24 ( № 72221160 у спадковому реєстрі) до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа заведена 28.03.2024 за заявою дружини [PERSON] - [PERSON] а в подальшому- про видачу свідоцтва про право власності на половину спільного майна-житлового будинку по [ADDRESS] , а також свідоцтва про право на спадщину за законом. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 13262587 , сформованої 28.10.2024 за параметрами прізвища [PERSON] , накладено арешт на невизначене, все нерухоме майно та заборона його відчуження, 3421070, на підставі постанови Жовтневого ВДВС ХМУЮ, д/в-8 від 19.11.2012. Як вбачається з витягу № 397870830 Державного реєстру речових прав, за [PERSON] на праві спільної часткової власності зареєстрована частина закінченого будівництвом житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 89,4 кв.м., житловою-47,4 кв.м. , на підставі договору купівлі-продажу 3-442, посвідченого 02.07.2002 П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою. 29 жовтня 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Шеметової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на половину спільного майна-житлового будинку по [ADDRESS] , а також свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено відповідною постановою через наявністю запису про арешт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме в його невід`ємній архівній складовій частині-Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Холодногірсько-Новобаварським ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено [PERSON] у наданні інформації щодо обтяження спадкового майна. Не надано відповідачем таких відомостей суду. За даними\~АСВП,\~а також\~Єдиного реєстру\~боржників відомості\~щодо [PERSON] \~не знайдено. Таким чином, на даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого [PERSON] . Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження , взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, позов підлягає задоволенню. За правовими висновками Верховного Суду, які містяться у постанові від 13.07.2022р. у справі №2/0301/806/11 застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Оскільки запис про арешт нерухомого майна, що є об`єктом спадкового майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на прийняття спадщини, а підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна перестали існувати, зазначений запис підлягає виключенню з відповідного реєстру. Вимоги до відповідача про розкриття інформації щодо обтяження № 13262587, накладеного на майно спадкодавця [PERSON] при одночасному пред`явленні позову про скасування арешту не підлягають задоволенню, оскільки інформація про обтяження міститься у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На підставі викладеного і

Outcome: partial