Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач ПрАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" в особі представника Сапсай О.В., звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 01.03.2023 в сумі 3 638,80 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу від суми боргу в сумі 1 746,92 грн., а також судовий збір в сумі 2 684,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є власником особового рахунку споживача електричної енергії № 14002701607, відповідно до якого позивач, на платній основі, здійснював постачання електричної енергії в помешкання відповідача за адресою: [ADDRESS] . 09.04.2019 відповідачці було встановлено та опломбовано новий електролічильник для контролю споживання електричної енергії. Станом на 01.03.2023 відповідачка має заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3 638,80 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 5 385,72 грн. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідачка, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, викликалась до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверти повернулись до суду без вручення адресатам з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти, які підтверджені належними та допустимими доказами. Позивач є правонаступником ПАТ «Київенерго» що підтверджується Статутом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», витягом з підсумкового (завершального) розподільчого балансу ПАТ «Київенерго», що реорганізується шляхом виділу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» станом на 28 лютого 2018 року, та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6-8, 9, 10). До створення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» поставку електричної енергії до помешкання відповідача здійснювало ПАТ «Київенерго». Відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідачка [PERSON] є власником особового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач на платній основі здійснює постачання електричної енергії в помешкання відповідачки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-14). Отже, оскільки відповідачка зареєстрована у зазначеному помешканні, а отже є споживачем житлово-комунальних послуг за цією адресою. Згідно з відомістю підтвердження наданих споживачем показників приладів обліку від 05.10.2021 року, у квартирі, де зареєстрована відповідачка [PERSON] , було встановлено та опломбовано новий електролічильник для контролю споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії станом на виникнення заборгованості регулювалися Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (далі Правила) і Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 за № 562. Згідно пунктом 1 Правил, вони є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 27 Правил, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії.У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Пунктом 42 цих Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 48 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Як вбачається із розрахунку позивача, який перевірений судом, у відповідачки станом на січень 2023 року наявний борг перед позивачем у розмірі 3 638,80 грн., інфляційна складова боргу та 3% річних - 1 746,92 грн. (а.с. 23). Відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами ані розмір заборгованості, ані порядок нарахування плати за житлово-комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі №522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі №352/2163/13-ц). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII до комунальних послуг, зокрема, відносяться послуги з постачання електричної енергії. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в даному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 % річних та інфляційної складової є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 2 684,00 грн. судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved