Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

09 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за: - договором про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року в сумі 46125 грн.; - договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року в сумі 5198 грн. 23 коп.; - договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549 від 02 листопада 2021 року в сумі 28700 грн. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за укладеними договорами належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому позивач, який набув право вимоги до відповідача за вказаними договорами, звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у\~судове засідання\~повторно не\~з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи по\~суті сповіщався\~завчасно і\~належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (товариство) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 7500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів (до 28 березня 2021 року), а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 10). Пунктами 1.2.-1.4. договору передбачено, що строк дії цього договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів у цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту. Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства https://zecredit.com.ua (пункт 1.6. договору). У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.3. договору у разі недотримання умов, встановлених пунктом 1.4 цього договору та/або в разі пролонгації кредиту, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Пунктом 2.4. договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пунктом 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. У пункті 3.3.3. договору також зазначено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. 28 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (товариство) та [PERSON] (клієнт) на підставі заявки від 28 березня 2021 року на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року, за умовами якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 30 днів, тобто до 27 квітня 2021 року, та змінили строк повернення кредиту 27 квітня 2021 року (а.с. 13). У подальшому 11 травня 2021 року, 08 червня 2021 року, 22 червня 2021 року та 29 червня 2021 року на підставі заявок на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту від 27\~лютого 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Інвеструм» (товариство)\~та [PERSON] \~(клієнт)\~укладено додаткові угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року, за умовами яких сторони кожного разу погоджували відстрочити виконання зобов`язання за договором на визначену кількість днів (14 або 7), а будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинялися (а.с. 14, 16, 17, 15). Так, згідно із останньою додатковою угодою № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року, яка була укладена 29 червня 2021 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором до 05 липня 2021 року, а сума заборгованості клієнта становила 13687 грн. 50 коп. (7500 грн. - сума кредиту та 6187 грн. 50 коп. - проценти за користування кредитом). 13 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (клієнт) укладено договір факторингу № 13012023, за яким фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціну продажу) за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 18-20). Згідно з копією акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників, після чого з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 21). З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 у сумі 46125 грн. (а.с. 22). Також,\~25\~лютого 2021\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (товариство) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 7500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 20 днів, тобто до 16 березня 2021 року, а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 28-29). Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.gofingo.com.ua/ (пункт 1.5. договору). У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 2.3. договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пунктом 3.3.3. договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, визначеного у графіку розрахунків в повному обсязі нараховані проценти за кредитом. Відповідно до пункту 4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. 16 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (товариство) та [PERSON] (клієнт) на підставі заявки від 16 березня 2021 року на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року, за умовами якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 30 днів, тобто до 15 квітня 2021 року, та змінили термін, на який надано кредит 50днів (а.с. 32). У подальшому на підставі заявок на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) від 15 травня 2021 року, 14\~червня 2021\~року та 15\~липня 2021\~року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Гоуфінгоу» (товариство) (товариство) та [PERSON] (клієнт)\~укладено додаткові угоди № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року, за умовами яких сторони кожного разу погоджували продовжити строк дії договору на термін 30 днів, а 15 липня 2021 року на 31 день, та змінювали строк повернення кредиту (а.с. 30, 35, 34). Так, згідно із останньою додатковою угодою № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року, яка була укладена 15 липня 2021 року, сторони погодили продовжити строк дії договору до 13 серпня 2021 року, а у пункті 3 вказаної додаткової угоди було визначено, що у зв`язку із продовженням строку дії договору, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків: кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, сума кредиту 7500 грн., проценти за користування кредитом 5625 грн., загальна вартість кредиту 13125 грн. 19 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (клієнт) укладено договір факторингу № 19042022-Г, за яким фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціну продажу) за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 36-37). Згідно з копією акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників кількістю 14378, після чого з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 38). З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 у сумі 5198 грн. 23 коп. (а.с. 39). Крім того, 02 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (товариство) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 20 днів, тобто до 21 листопада 2021 року, а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 45). Відповідно до пунктів 1.2.-1.4. договору строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (пункт 1.8. договору). У пункті 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 2.4. договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно із пунктом 3.3.3. договору клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк надання кредиту, оплативши в повному обсязі нараховані проценти за кредитом. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів по кредиту є вільним, самодостатнім та усвідомленим волевиявленням та підтвердженням згоди клієнта щодо активації продовження строку надання кредиту і не потребує підписання додаткових угод до цього договору. Відповідно до пункту 4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. 12\~серпня 2022\~року між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (клієнт) укладено договір факторингу № 12082022, за яким фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціну продажу) за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 47-48). Згідно з копією акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників кількістю 14361, після чого з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 49). З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549 у сумі 28700 грн. (а.с. 50). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом.\~Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного\~кодексу України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказані вище договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони договорів узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів на таких умовах. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договорів належним чином не виконував, у зв`язку з чим за розрахунками, наданими позивачем, утворилася заборгованість за: - договором про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року в сумі 46125 грн., до якої входить: 7500 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 38625 грн. заборгованість за процентами (а.с. 23). - договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року в сумі 5198 грн. 23 коп., до якої входить: 4424 грн. 03 коп. заборгованість за основною сумою боргу та 774 грн. 20 коп. заборгованість за процентами (а.с. 40). - договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549 від 02 листопада 2021 року в сумі 28700 грн., до якої входить: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 21700 грн. заборгованість за процентами (а.с. 51). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, суд враховує, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року та доказів, наявних в матеріалах справи, відповідач отримав кредит у сумі 7500 грн., строк користування кредитом складав 30 днів (а.с. 10), але згідно з додатковою угодою строк дії договору було продовжено ще на 30 днів та змінено термін повернення кредиту (а.с. 13). Також, у подальшому виконання відповідачем зобов`язання за вказаним договором було відстрочено загалом ще на 42 дні (до 05 липня 2021), у зв`язку з чим будь-які нарахування на строк дії відстрочення були призупинені, а сума заборгованості відповідача відповідно до умов зміненого графіку розрахунків, який було погоджено в останній додатковій угоді становила 13687 грн. 50 коп. (7500 грн. заборгованість за кредитом та 6187 грн. 50 коп. проценти за користування кредитом) (а.с. 15). Згідно з умовами договору про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року та доказами, наявними в матеріалах справи, відповідач отримав кредит у сумі 7500 грн., строк користування кредитом складав 20 днів (а.с. 28) та також був продовжений згідно із додатковими угодами загалом на 121 день (до 13 серпня 2021 року). Сума заборгованості відповідача відповідно до умов зміненого графіку розрахунків, який було погоджено в останній додатковій угоді становила 13125 грн. (7500 грн. заборгованість за кредитом та 5625 грн. проценти за користування кредитом). Відповідно до умов договору № 3045717892/747549 від 02 листопада 2021 року відповідач отримав кредит у сумі 7000 грн., строк користування кредитом складав 20 днів (а.с. 45) і доказів того, що строк користування відповідачем цим кредитом продовжувався, матеріали справи не містять. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 28\~березня 2018\~року в\~справі №\~444/9519/12\~вказано,\~що поняття\~«строк договору»,\~«строк виконання\~зобов`язання» та\~«термін виконання\~зобов`язання» згідно\~з приписами\~Цивільного кодексу\~України мають\~різний зміст.\~Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Тобто, сторони договорів, визначивши строк кредитування у вказаних договорах та додаткових угодах погодили строк виконання зобов`язання. Також, у зазначеній вище постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунків, наданих позивачем, слідує, що проценти за користування кредитами за договорами про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року та № 3045717892/747549 від 02 листопада 2021 року відповідачу нараховані і після строку кредитування (з урахуванням усіх його продовжень відповідно до умов додаткових угод) (а.с. 23, 51). При цьому,\~у пунктах 2.3, 2.4., вказаних договорів визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Крім того, у пунктах 4.3. даних договорів, які зазначені в розділі «Відповідальність сторін», вказано, що якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в пункті 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Статтею 625\~Цивільного кодексу\~України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, фактично вказаними договорами передбачене застосування регулятивної норми частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України при нарахуванні процентів як протягом строку кредиту, встановленого пунктами 1.2. договорів, так і після закінчення цього строку. У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 і уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 Цивільного кодексу України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України) у розмірі, визначеному законом або договором. Велика Палата Верховного Суду вказала, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін, оскільки на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла в постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 в справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). Окрім цього, у сформульованих правових висновках Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору. Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 Цивільного кодексу України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі№ 910/719/19). З врахуванням наведених висновків Великої Палати Верховного Суду слід констатувати, що з аналізу змісту даних договорів випливає, що ними передбачене нарахування процентів у період після закінчення строку кредитування і фактично встановлено продовження нарахування процентів за користування кредитом у тому ж розмірі, що вони нараховувалися протягом встановленого договором строку кредитування. Як вже зазначалося вище, доказів того, що строк користування відповідачем кредитами за договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549 від 02 листопада 2021 року продовжувався, матеріали справи не містять, а відповідно до додаткових угод № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року строк дії договору та виконання зобов`язань відповідачем за цим договором було продовжено ще загалом на 42 дні (до 05 липня 2021). Таким чином, з урахуванням наведеного та строку користування кредитами, визначених договорами та додатковими угодами, суд дійшов висновку, що нарахування процентів після спливу цих строків є безпідставним і з відповідача вони стягненню не підлягають. Відповідно до додаткової угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 18555-02/2021 від 27 лютого 2021 року (а.с. 15) сума заборгованості відповідача відповідно до умов зміненого графіку розрахунків становить 13687 грн. 50 коп. (7500 грн. заборгованість за кредитом та 6187 грн. 50 коп. проценти за користування кредитом). Заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 3045717892/383341 від 25 лютого 2021 року становить 5198 грн. 23 коп., до якої входить: 4424 грн. 03 коп. заборгованість за основною сумою боргу та 774 грн. 20 коп. заборгованість за процентами. Згідно з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 3045717892/747549, який містить графік платежів (а.с. 46) загальна вартість кредиту разом з процентами складає 10500 грн. (7000 грн. розмір кредиту та 3500 грн. проценти за користування кредитом). За вказаних\~обставин,\~суд знаходить\~підстави для\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№ 18555-02/2021\~від 27\~лютого 2021\~року в\~сумі 13687\~грн.\~50\~коп.,\~за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№ 3045717892/383341\~від 25\~лютого 2021\~року в\~сумі 5198\~грн.\~23\~коп.\~та за\~договором про\~надання фінансового\~кредиту №\~3045717892/747549\~від 02\~листопада 2021\~року в\~сумі 10500\~грн.,\~у зв`язку\~з чим\~позов підлягає\~частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial