Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №657592 від 13.07.2021 р. у розмірі 34363.69 грн.; у порядку розподілу судових витрат стягнути із відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.; стягнути із відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] не виконує умови кредитного договору №657592, укладеного 13.07.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , у зв`язки з чим виникла заборгованість у розмірі 34363.69 грн., право грошової вимоги за якою позивач отримав за договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року. У справівідкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань не надавала, відзиву не подавала, про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України повідомлялась належним чином. Суд визнає неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. На підставі наведеного, суд вважає можливим вирішити справу за наявними у ній матеріалами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. 13.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 657592 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала суму кредиту у розмірі 18\~750 грн. строком на 1096 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі визначеному договором. Про укладення договору свідчить особисто проставлений підпис [PERSON] у кредитному договорі № 657592 від 13.07.2021 року, заяві-анкеті від 13.07.2021 року, паспорті споживчого кредиту від 13.07.2021 року, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. На підставі укладеного договору Товариство з обмеженою відповідальність «Слон кредит» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 15\~000 грн., про що свідчить платіжне доручення № 6253 від 13.07.2021 року. Згідно п. 2.1 кредитного договору № 657592 від 13.07.2021 року кошти кредиту надаються у безготівковій формі у такому розмірі: 15 000 грн. на рахунок [PERSON] ; 3\~750 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Слон кредит» з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Згідно умов Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальність «Слон кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 657592 від 13.07.2021р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Згідно договору факторингу та відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу [PERSON] становить 34363.69 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 14219.67 грн.; заборгованість за відсотками становить 20144.02 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн. При прийнятті рішення суд виходить з такого. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що договір був підписаний відповідачем особисто. Разом з тим, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем був укладений договір кредиту № № 657592 від 13.07.2021, умови якого позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованості не повернула. Доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не зверталась, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляла. Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Наявність у позивача документів кредитної справи відповідача, копії яких додані ним до позовної заяви, свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «Діджи фінанс». Крім того, суд зауважує, що предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Розрахунок суми заборгованості\~\~ [PERSON] по кредитному договору в частині заборгованості за основним боргом, а також нарахованими та несплаченими відсотками у загальному розмірі 34\~363,69 грн, наданий суду, відповідає вимогам закону. Відповідач не спростувала надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Розмір відсотків не є непропорційно великою сумою компенсації та відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Тобто, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, з якими погодилась відповідач, проставивши свій підпис при укладенні вказаних кредитних договорів. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved