Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявою від 09.12.2024 уточнила позовні вимоги, та просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.01.2011р. Ступнівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 1, малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2011 між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області було зареєстровано шлюб, актовий запис №1. У шлюбі у них із Відповідачем народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на день звернення до суду є малолітніми. Протягом останнього року їхні стосунки з Відповідачем погіршилися, вони не можуть порозумітися, їм не вдається спільно піклуватися про побудову стосунків у сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, спільно вони не вирішують побутових питань, шлюбні стосунки припинилися, на момент звернення до суду вони з відповідачем проживають окремо. Більше того у січні 2024 року вони вже зверталися до суду задля розлучення, але прийняли рішення дати шанс їхнім стосункам, який не виправдав себе. На даний час єдиним спільним інтересом є виконання батьківських обов`язків, утримання та виховання дітей. Вважає, що підстав для збереження шлюбу немає, наразі їхні стосунки перебувають на рівні дружніх і не є достатніми для перебування у шлюбі та проживання однією сім`єю. Майнового спору між ними немає. Між ними також відсутній спір щодо місця проживання їхніх синів - [PERSON] та [PERSON] , участі кожного з батьків у їх вихованні та утриманні. Вони дійшли згоди, що сини проживатимуть з нею, а батько має можливість у будь-який час спілкуватися й зустрічатися із ними. Відповідач бере участь у фінансовому забезпеченні синів, займається їх фізичним і духовним розвитком. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, та уточнені позовні вимоги. Пояснила, що подружні відносини почали погіршуватися з 2018 року, а з червня 2024 року разом не проживають, в сім`ї мали місце суперечки, втратила до чоловіка почуття любові. Пояснила, що вступаючи у шлюб мріяла що буде вільний час проводити з дітьми та чоловіком, але її надії не здійснилися. Просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що сім`я розпалась, дітей утримує, не заперечує щоб діти проживали з позивачкою. Пояснив, що у червні 2024 року залишив дружину та дітей і переїхав проживати у квартиру своєї сестри. До дітей навідується. Ухвалою суду від 06.11.2024 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи з викликом сторін. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.01.2011р. Ступнівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] згідно актового запису №1704, зареєстрованого Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції та [PERSON] , [INFO] згідно актового запису № 431, зареєстрованого Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу припинили шлюбні відносини, не проживають разом з червня 2024 р., втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю, не ведуть спільного господарства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, та неповнолітніх дітей, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтертесів. Право на доступ до суду має бути ефективним та захищати порушене право. Як встановлено судом, спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Проте, враховуючи інтереси дітей, їх вік, а також те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дітей з матір`ю та з метою уникнення можливих юридичних формальностей, які можуть виникнути виходячи з життєвих обставин, суд вважає за доцільне судовим рішенням визначити місце проживання неповнолітніх дітей з матір`ю - [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115,160 СК України,

Outcome: approved