Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

03.07.2024 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на час навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку та стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.02.2005 між сторонами було зареєстровано шлюб, який 08.12.2009 розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та навчається на першому курсі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, на факультеті журналістики, денній формі навчання, навчання за кошти фізичних осіб. Вартість навчання, згідно умов договору про надання освітніх послуг складає 38 965 грн. на рік. Дочка знаходиться повністю на утриманні позивача, на даний час у зв`язку із навчанням проживає у м. Києві. Позивач не в змозі самостійно належним чином забезпечувати дочку, оскільки її заробітної плати не вистачає на всі витрати, інших видів доходу у неї не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, він є працездатним, однак місце його роботи та розмір доходів позивачу не відомий. Вважає, що аліменти можуть бути стягнуті у частці від заробітку відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на час навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку (а.с. 1-2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.07.2023 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 11-12). 08.07.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача, адвокат Архипов О.В., подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Заперечення відносно проведення заочного розгляду відсутні. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. Третя особа не з`явилася. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29.11.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції від 14.06.2006 серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень [INFO] зроблено відповідний актовий запис №1926. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 3). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області від 15.12.2009 серії [NUMBER] , шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 08 грудня 2009 складено відповідний актовий запис №217 (а.с. 4). Відповідно до довідки № 1-524/24 від 27.03.2024, виданої керівником навчальної частини «Студенський офіс 1», Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, [PERSON] є студенткою факультету журналістики Київського столичного університету імені Бориса Грінченка і навчається на 1 курсі, форма навчання денна, початок навчання 01.09.2023, навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб, термін закінчення навчального закладу 30.06.2027 (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст.ст.12, 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму. Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, однак продовжує навчання, навчається на 1 курсі денної форми навчання Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, а відтак, потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітньої дочки сторін, яка навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває дочка. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітньої [PERSON] , яка навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, матеріальний стан позивачки, особу відповідача, який є особою працездатного віку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, те, що відповідач є особою працездатного віку, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. Згідно ст.191СК України аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 03 липня 2024 року. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. На підставі пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved