Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування. У позові вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 9/25 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка останні роки проживала разом з батьком за вказаною адресою, оскільки батько хворів та потребував сторонньої допомоги, хоча була зареєстрована за іншою адресою. Інших спадкоємців після померлого немає. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Вариводи В.В. від 02 липня 2024 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не звернулася до нотаріуса протягом встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини. Позивач прохає суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] батька, [PERSON] , на 9/25 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Олійник Л.М., надали суду заяви, в яких справу прохають розглянути без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують. Відповідач Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області направила до суду клопотання, в якому справу прохає розглянути без участі свого представника. Щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Варивода В.В. направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також на виконання ухвали суду направила копію спадкової справи №30/2024. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. /а.с.12/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , та який належав спадкодавцю згідно договору купівлі-продажу від 18 серпня 1978 року. /а.с.13-14/ Дружина [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , наявним у матеріалах спадкової справи. Єдиним спадкоємцем після померлого є його дочка позивач у справі, [PERSON] . Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу позивачем, внаслідок чого відбулася зміна її прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». /а.с.10, 11/ Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області від 02 липня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. /а.с.16/ Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджується, зокрема, укладеним з нею договором про надання телекомунікаційних послуг від 28.04.2022 року, у якому адреса її проживання як замовника зазначена: [ADDRESS] . Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання позивачки [PERSON] з її батьком [PERSON] на час смерті останнього та відкриття спадщини. Свідок [PERSON] надала показання, у яких зазначила, що позивачка [PERSON] є її подругою та кумою. Вона проживає неподалік будинку батьків позивачки, їх вулиці перетинаються, утворюючи перехрестя. Батько [PERSON] сильно хворів, був лежачим, не міг самостійно себе обслуговувати, до нього часто приїздила швидка допомога. Мати позивачки також хворіла, у неї було кілька інсультів. Позивачка вимушена була переїхати до батьків, аби доглядати за ними. Проживала з батьками приблизно останні п`ять років. Оскільки [PERSON] працювала, то винайняла доглядальницю на кілька годин вдень, решту часу доглядала сама, часто працювала онлайн. Батьки померли приблизно з інтервалом у півроку: спочатку мати, потім батько. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, що проживає по [ADDRESS] , а позивачка є її сусідкою. Батьки [PERSON] хворіли та потребували догляду, а тому позивачка проживала разом з ними, постійно була поряд. Позивачка проживає у будинку батьків приблизно останні п`ять років. Суд враховує, що місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні висновки наведено у постанові КЦС ВС від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17. За таких обставин, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . При цьому, суд також враховує правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведені у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19. «Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Встановивши, що позивачка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємець за заповітом у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину, апеляційний суд помилково вважав, що вимоги позивачки про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню, незважаючи на те, що нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії.» У зв`язку з цим Верховний Суд у наведеній справі скасував судові рішення та повністю задовольнив позов. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивачка є єдиним спадкоємцем після померлого, яка прийняла спадщину, постановою нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на частину будинку за позивачкою в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, а тому заявлені вимоги до територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради підлягають задоволенню.

Outcome: approved