Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

У квітні 2024 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 11 січня 2023 року. Вказувала, що мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені у червні 2023 році по причині різних поглядів на життя та ведення домашнього господарства. Внаслідок цього почуття любові та поваги були втрачені. Проживають окремо тривалий час та спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач та її представник, відповідач, які повідомлялися судом про час, дату та місце розгляду справи належним чином, не прибули повторно. Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Відповідач не повідомив про причини повторної неявки у судове засідання, не подав відзив на позов. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як визначено у ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 11 січня 2023 року, який було зареєстровано у ВДРАЦС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.8). Сторони у справі мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні\~відносини сторони\~припинили по\~причині різних поглядів\~на життя\~та ведення\~домашнього господарства,\~внаслідок цього\~почуття любові\~та поваги\~були втрачені.\~Проживають окремо\~з червня\~2023\~року,\~спільного господарства\~не ведуть.\~Шлюб носить\~формальний характер.\~ На підставі встановлених фактів, враховуючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не висловив свою особисту позицію по суті спору, та сторони не просили суд надати строк для їх примирення та збереження сім`ї, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Оскільки позивач не просила визначити їй інше прізвище після розірвання шлюбу суд вважає за можливе та необхідне залишити і визначити прізвище після розірвання шлюбу, яке позивач взяла при укладенні шлюбу [PERSON] . Спір між сторонами щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та розподілу майна фактично відсутній. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд у відповідності до ст. 133, 137, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у повернення сплачених судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн., які є підтвердженими та співмірними.

Outcome: approved