Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

11 вересня 2024 року до суду, через систему «Електронний суд» звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі також АК КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.06.2016 у розмірі 47885,52 грн. станом на 21.08.2024, що складається із 39501,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 8383,53 заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала Анкету-заяву № б/и від 11.06.2016 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідачу відкрито картовий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 43000 грн., Просить врахувати, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. [PERSON] після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення активації та користування картою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки [PERSON] , для можливістю користування рахунком додактово були отримані картки. Також просить звернути увагу на те, що в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту від 02.08.2021, в якому також наявна інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам, а також було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Починаючи з 02.08.2021 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%. Таким чином, позивач вважає, що свої зобов`язання за договором виконав повністю, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами згідно умов договору та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, через що, станом на 21.08.2024 року має заборгованість перед позивачем в сумі 47885,52 грн., яка складається з наступного: 39501,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8383,53 грн. - заборгованість по відсоткам. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23 жовтня 2024 року об 11.30 годині. 23 жовтня 2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю її зверненням за правовою допомогою. Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 розгляд справи відкладено на 18 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. 18 листопада 2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із очікуванням рішення від банку з приводу реструктуризації боргу. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 розгляд справи відкладено на 04 грудня 2024 року об 11 год. 00 хв. Позивач в судове засідання не з`явися, проте одночасно з поданням позовної заяви, представником позивача АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та зазначила, що дійсно отримала кредит, користувалася ним та знає про свої зобов`язання перед Банком. Поки була працевлаштована, належно сплачувала тіло кредиту і відсотки, однак коли втратила роботу, не змогла у повному обсязі виконувати зобов`язання та сплачувати тіло кредиту з відсотками. Вказала, що зверталась до банку із проханням розтермінувати сплату заборгованості, однак банк їй відмовив. Просить суд врахувати її матеріальний стан та те, що вона не в змозі сплатити суму, яку позивач з урахуванням відсотків просить стягнути. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н від 11.06.2016, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримала кредитну картку номер [NUMBER] - термін дії 12/19, тип - Карта Універсальна із встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито [PERSON] картковий рахунок із кредитним лімітом, який у подальшому змінювався, що підтверджується довідкою. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення активації та користування картою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Отже, [PERSON] не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилась з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки, для можливості користування рахунком додатково, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем [PERSON] отримано було ще три картки: кредитна картка номер - [NUMBER] - термін дії 12/19, тип -Карта Універсальна; кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії -05/21 тип Універсальна Gold; кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії-07/25, тип Універсальна Gold; кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії-08/25, тип Універсальна Gold. (а.с. 138) В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту від 02.08.2021, в якому також наявна інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам а також підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відтак починаючи з 02.08.2021 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%. Таким чином, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах кредитного договору та в межах кредитного ліміту. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу статей 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Також обґрунтовуючи позов, Банк покликається на те, що 16 червня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, Банк зазначав, що відповідачем після ознайомлення з умовами обслуговування кредитних карток було підписано паспорт споживчого кредиту та отримано кредитну картку типу Карта Універсальна. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, (а.с. 167-203) довідку про зміну умов кредитування та паспорт споживчого кредиту. Відповідач 02 серпня 2021 року особисто на планшеті поставила свій підпис в анкеті-заяві, яка містить посилання на те, що позичальник згідна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, тим самим погодилася на укладення Договору про надання банківських послуг та його всіма умовами. Крім того, у зазначеній анкеті-заяві мається вказівка про те, що відповідач була ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді (а.с. 139-161). В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається зі змісту виписки по рахунку, за період починаючи з 16 червня 2016 року (після видачі кредитної картки) по 26 серпня 2024 року відповідач активно користувався кредитними картками, які були відкриті банком на виконання договору б/н від 11 червня 2016 року, відповідач виконував свої зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування. Відповідно статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Рух грошових коштів на картковому рахунку відповідачки, позивач підтвердив розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11 червня 2016 року, а також випискою за договором №б/н за період 11 червня 2016 року по 26 серпня 2024 року (а.с. 42-135). У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Також на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач надав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої [PERSON] 20 жовтня 2016 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 1200 гривень, який станом на 02 серпня 2021 року збільшено до 43 000 гривень, а також довідку про видані відповідачу кредитні картки, термін дії останньої - до серпня 2025 року (а.с. 136). Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 21 серпня 2024 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 47885,52 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39501,99 гривень, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8383,53 гривень. Із розрахунку позивача, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, тобто міститься повна інформація про рух коштів на рахунку відповідача, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 11 червня 2016 року. Також суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] користувалася кредитною карткою протягом тривалого часу, а тому мала достатньо часу для висловлення в будь-якій формі своєї незгоди з умовами кредитного договору та наявною заборгованістю. Відповідач в ході розгляду справи жодних заперечень з приводу наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав, альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором також не надав, не скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів на підтвердження неправильності наданого позивачем розрахунку, в разі незгоди з ним. При цьому, відповідач не заперечувала факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, отже не заперечував факту укладення кредитного договору. Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач була ознайомлена з відсотковою ставкою користування кредитом. Відтак, наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь банку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2016 у розмірі 47885,52 грн, що складається із 39501,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 8383,53 заборгованість за простроченими відсотками Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривні. На підставі викладеного і

Outcome: approved