Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55832,28 грн., яка складається з 26085,78 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7492,80 грн. -заборгованість за процентами; 17538,52 грн.- заборгованість за комісією; 540,00 грн. - пеня; 591,62 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 по 23.02.2022; 3283,56 грн. -інфляційних втрат за період з 29.07.2021 по 23.02.2022 та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 28.08.2019 року між відповідачем та акціонерним товариством «РВС Банк» було підписано Заяву-Договір №0038806 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія Заяви-Договору №0038806 від 28.08.2019 року та копія Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням Правління АТ «РВС Банк» Протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 30769,23 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0038806 від 28.08.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору. Грошові кошти у сумі 30769,23 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 28.08.2019 року на картковий рахунок клієнта. 29.07.2021 між Акціонерним товариством «РВС БАНК» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ " РВС Банк" відступило позивачу право вимоги до відповідача за Заявою-Договором №0038806 від 28.08.2019 на загальну суму 51657,10 грн., з яких: 26085,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7492,80 грн. - заборгованість за процентами; 17538,52 грн. - заборгованість за комісією; 540,00 грн. - пеня. Станом на 17.09.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 51657,10 грн. Також у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 51657,10 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, відповідачу нараховано: 591,62 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 по 23.02.2022; 3283,56 грн. -інфляційних втрат за період з 29.07.2021 по 23.02.2022. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Вивчивши матеріали позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2019 року між відповідачем та акціонерним товариством «РВС Банк» було підписано Заяву-Договір №0038806 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції акціонерного товариства «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія Заяви-Договору №0038806 від 28.08.2019 року та копія Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням Правління АТ «РВС Банк» Протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 30769,23 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. У день підписання Заяви-Договору №0038806 від 28.08.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору. 29 липня 2021 року між АТ «РВС Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги № 29072021/1, згідно якого до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0038806. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0038806 від 28.08.2019 року, [PERSON] має заборгованість 51657,10 грн., з яких: 26085,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7492,80 грн. - заборгованість за процентами; 17538,52 грн. - заборгованість за комісією; 540,00 грн. - пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~629\~ЦК України\~договір є\~обов`язковим\~для виконання\~сторонами. З огляду на те, що отримані кошти відповідачем позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 7492,80 грн. - заборгованість за процентами, яка підтверджена належним розрахунком. У той же час, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за в розмірі 17538,52 грн., оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача встановлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію за обслуговування кредитної заборгованості без зазначення, яке саме дії відповідача входять до такого обслуговування, яку позивач просить стягнути з відповідача, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договорами суд не вбачає. Відповідно до розрахунку заборгованості по щомісячній комісії відповідачем сплачено щомісячну комісію в сумі 3692,32 грн. Заборгованість відповідача за тілом становить 26085,78 грн., дана заборгованість відповідачем не сплачена та не спростована. Однак, оскільки відповідачем була безпідставно з підстав викладених вище заборгованість по комісії в розмірі 3692,32 грн., суд вважає за необхідне дану сума врахувати в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Таким чином заборгованість по тілу кредиту становить 22393,46 грн. (26085,78 грн. - 3692,32 грн.), яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Також умовами договору не передбачена пеня, яка нарахована у сумі 540,00 грн., а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно п. 18Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати, розраховані за період з 29.07.2021 по 23.02.2022 року на суму заборгованості 29886,26 грн. у розмірі 1899,69 грн , 3% річних за період з 29.07.2021 по 23.02.2022 року, що складає 515,84 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.4, 258-259,265,281-283, 289ЦПК України,суд -

Outcome: partial