Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року у розмірі 31 000 грн., з яких 10 000 грн. - тіло кредиту, 21 000 грн. - проценти за користування кредитом; заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 176796 від 23.12.2021 року у розмірі 8 076 грн., з яких 4000 грн. - тіло кредиту, 4076 грн. - проценти за користування кредитом, а всього 39 076 грн., а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року та Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року є новим кредитором за електронним Договором про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року (укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ») та електронним Договором про надання споживчого кредиту № 176796 від 23.12.2021 року (укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ»), за якими у [PERSON] виникла заборгованість. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації ( [ADDRESS] ), які було отримано 19.09.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0600288456922, а також на адресу електронної пошти [INFO] (доставлено до електронної скриньки 05.089.2024 17:26:36), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 14.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 (далі - Договір1); Договір1 підписано [PERSON] електронним підписом W5728. Згідно з розділом 1 Договору1 розмір кредиту складає 10 000 грн., кредит надається строком 30 днів з 14.01.2022 року, тобто до 12.02.2022 року; проценти за користування кредитом протягом - 2,50 % на добу (912,5% річних) (а.с. 8-9). 11.02.2022 року [PERSON] було подано заявку на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, та 11.02.2022 року було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року, якою сторони погодили відстрочити зобов`язання за Договором на 30 днів, тобто до 12.03.2022 року; будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 17 250 грн. (а.с. 12); додаткова угода підписана [PERSON] електронним підписом [NUMBER] . Крім того, 23.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 176796 (далі - Договір2); Договір2 підписано [PERSON] електронним підписом, одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору2 сума кредиту (загальний розмір) складає 4 000,00 грн., строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. Договору2 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Згідно з п. 1.5.2. Договору2 відповідно до певних умов застосовується знижена процентна ставка 0,01 % в день. До відповідача [PERSON] була застосована стандартна процентна ставка (1,90 % в день). 22.01.2022 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору № 176796 про надання споживчого кредиту від 23.12.2021 року, якою було змінено термін повернення кредиту - до 22.02.2022 року. 22.02.2022 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору № 176796 про надання споживчого кредиту від 23.12.2021 року, якою було змінено термін повернення кредиту - до 25.03.2022 року. Щодо тіла кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] не сплачувалася заборгованість по тілу кредиту, а тому стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 10 000 грн. за Договором 1 та тіло кредиту у розмірі 4 000 грн. за Договором 2. Щодо процентів за користування кредитом та ст. 625 ЦК України. Як вбачається з умов Договору 1 (з додатковою угодою), кредитні кошти надавалися строком з 14.01.2022 року до 12.02.2022 року (з відстроченням до 12.03.2022 року, без нарахування процентів), тобто на 30 днів. Однак, проценти за користування кредитом були нараховані за період як в межах строку кредитування, так після закінчення такого строку. Як вбачається з умов Договору 2 (з додатковими угодами), кредитні кошти надавалися строком з 23.12.2021 року до 25.03.2022 року, тобто на 92 дні. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Однак, позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не заявлялися, однак останнє не позбавлене можливості скористатися таким правом у майбутньому. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами за Договором1 становлять 7 500 грн. (10 000 грн. * 2,5% на добу*30 днів) та за Договором2 становлять 6 992 грн. (4 000 грн. * 1,90% на добу*92 дні). Разом з тим, позивач просив стягнути проценти за користування кредитом за Договором2 у розмірі 4076 грн., що є його диспозитивним правом відповідно до ст. 13 ЦПК України. Щодо правонаступництва. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 31.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договір про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року. 29.02.2024року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договір про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: - заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 12976-01/2022 від 14.01.2022 року у розмірі 17 500 грн., з яких 10 000 грн. - тіло кредиту, 7 500 грн. - проценти за користування кредитом; - заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 176796 від 23.12.2021 року у розмірі 8 076 грн., з яких 4 000 грн. - тіло кредиту, 4076 грн. - проценти за користування кредитом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1968,20 грн. (позов задоволено на 65%).

Outcome: partial