Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ\~«КФ.ЮА» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555. Відповідно положень п.п. 3.1 Договору ТОВ «КФ.ЮА» на умовах Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі визначеній п.\~5 Договору, а клієнт у свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно з відсотковою ставкою за кожен день користування, визначеної п.п.\~5.3 даного Договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисто цілі. Загальний розмір кредиту становить 8300\~грн. 00\~коп.; базова процентна ставка становить 1% (у день); процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії Договору 2,5% (у день); заборгованість має бути сплачено до 07.04.2020 (п.\~5, 8 Договору). Згідно з п. 4.3 Договору клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у п.п.\~5 розділу\~5 цього Договору. 23.11.2020 на виконання умов договору ТОВ «КФ.ЮА» було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 8300\~грн. 00\~коп., тобто у розмірі, встановленому договором, чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Натомість відповідач не виконала свої зобов`язання, не сплатила (не повернула) грошові кошти у повному обсязі у порядку та у строки, визначені умовами Договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Як зазначено, на час подання позову заборгованість за Договором становить 20669\~грн. 22\~коп., з яких: тіло кредиту становить\~ 8300\~грн. 00\~коп.; інфляційне збільшення\~ 1786\~грн. 72\~коп.; проценти\~ 10074\~грн. 45\~коп.; 3\~%\~річних\~ 508\~грн. 05\~коп. Невиконання відповідачем умов Договору порушує права ТОВ «КФ.ЮА», відтак заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №\~00020114555 від 23.11.2020 у розмірі 20669\~грн. 22\~коп., а також понесені судові витрати у розмірі 3028\~грн. 00\~коп. (судовий збір). Ухвалою суду від 26.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, зазначено про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення (п.\~1). У судовому засіданні відповідач зазначила, що вона брала у позивача кошти у кредит, але не повернула їх у визначений договором строк, оскільки у неї були складні відносини з чоловіком, поганий стан здоров`я, смерть її матері тощо. На теперішній час вона отримує щомісячний дохід у розмірі 8000\~грн., орендує житло і не має можливості погасити заборгованість перед позивачем. При цьому, зауважила, що вона намагалась врегулювати з позивачем свої боргові зобов`язання, але Товариством їй відмовлено у реструктуризації заборгованості. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2020 між ТОВ\~«КФ.ЮА» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до положень п.п. 3.1 Договору, Товариство на умовах Договору та Правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п.\~5 Договору, а клієнт у свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно з відсотковою ставкою за кожен день користування, визначеної п.\~5 даного Договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі. Згідно з п.п. 4.4 Договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії Договору, зазначеного у п.п.\~5 п.\~5 цього Договору. Пунктом 5 Договору визначено умови надання позики на умовах фінансового кредиту: - загальний розмір кредиту 8300\~грн. 00\~коп.; - тип кредиту зручний офлайн; - схема кредитування ануїтет; - дата надання кредиту 23.11.2020; - дата погашення заборгованості 21.05.2021; - строк дії договору 180; - можливість пролонгації не дозволено; - мета споживчі цілі; - базова процентна ставка 1,00% (у день); - процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії договору\~ 0,00% (у день). Умовами Договору також визначено, що сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом після дати погашення Договору вказаної у п.п.\~5 п.\~5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки (п.п.\~12 п.\~5 Договору) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки визначений у п.п.\~13 п.\~5 Договору. Під процентною ставкою, яка застосовується у разі користування кредитом поза межами строку дії договору (п.п.\~13 п.\~5 Договору), маються на увазі проценти у розумінні ч.\~2 ст.\~625 ЦК України. Під час укладення вказаного вище Договору позики, відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ\~«КФ.ЮА» коштів відповідачу у позику. 23.11.2020, на виконання умов Договору, ТОВ\~«КФ.ЮА» передано відповідачу грошові кошти у розмірі 8300\~грн. 00\~коп., що підтверджується актом про видачу грошових коштів від 23.11.2020. Таким чином, ТОВ «КФ.ЮА» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним вище договором, надавши відповідачу грошові кошти, однак, остання не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки та при умовах, які передбачені Договором. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] була ознайомлена і прийняла умови Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555 від 23.11.2020. Навіть, після отримання кредитних коштів, вона не відмовилася від договору і не повернула отримані у кредит грошові кошти. Як вбачається з наданої позивачем картки обліку виконання Договору №\~00020114555 від 23.11.2020, заборгованість [PERSON] , станом на 23.08.2024, не погашена, залишок заборгованості складає 20669\~грн. 22\~коп., що складається з: 8300\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; \~10074\~грн \~45\~коп.\~ проценти; 1786\~грн. 72\~коп.\~ інфляційне збільшення (за період з 08.12.2020 по 22.02.2022); 3\~% річних\~ 508\~грн. 05\~коп. (за період з 08.12.2020 по 22.02.2022). На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«КФ.ЮА». Свої докази у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом\~ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555 від 23.11.2020 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555 від 23.11.2020, станом на 23.08.2024, складає 20669\~грн. 22\~коп., з яких: 8300\~грн. 00\~коп.\~ тіло кредиту; \~10074\~грн \~45\~коп.\~ проценти; 1786\~грн. 72\~коп.\~ інфляційне збільшення (за період з 08.12.2020 по 22.02.2022); 3\~% річних\~ 508\~грн. 05\~коп. (за період з 08.12.2020 по 22.02.2022). Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 8300\~грн. 00\~коп. надавалися і отримані відповідачем [PERSON] зі сплатою процентів (відсотків) за користування кредитом. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, відповідач усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Слід зазначити, що при добросовісному виконанні відповідачем зобов`язання,\~- не настали б для останньої негативні наслідки, пов`язані з простроченням виконання зобов`язань. Установивши, що Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555 від 23.11.2020 підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мала б наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні договору позики ТОВ\~«КФ.ЮА надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Крім того, і на час розгляду цієї справи відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №\~00020114555 від 23.11.2020 у повному обсязі. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи доводи відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~225 від 03.09.2024. Тож, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ\~«КФ.ЮА» задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 3028\~грн. 00\~коп. (судовий збір). На підставі викладеного та,

Outcome: approved