Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2018. Рішенням Драбівського районного суду від 28.02.2022 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач намагається власними силами матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач не допомагає та не піклується про дитину, не цікавиться її матеріальними потребами. Оскільки сторони не досягли згоди щодо обов`язку утримувати дитину, а позивач не може самостійно забезпечити її матеріальні потреби, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з моменту звернення з цим позовом, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 29.10.2024 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10.05.2018 Драбівським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.05.2018, про що складено актовий запис № 15. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.09.2018 Драбівським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 47 та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 28.02.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 15.11.2023 Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.11.2023, про що складено актовий запис № 365. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до копій Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/011893451 від 02.10.2024 та № 2024/011893329 від 02.10.2024 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 11.01.2023 мають адресу місця проживання: [ADDRESS] . Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції Українидіють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України - усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач.

Outcome: approved