Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON] , зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Ордер № [NUMBER] на жиле приміщення на вище зазначену квартиру був виданий 23.11.1993 року Виконавчим комітетом Заводської Ради народних депутатів на підставі Рішення РВК №280 від 12.11,1993 року, на ім`я її чоловіка, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У зв`язку зі смертю наймача [PERSON] , [INFO] , вона, як член його сім`ї, звернулася до Центру надання адміністративних послуг міста Кам`янського Дніпропетровської області для отримання публічної послуги, а саме: внесення змін до Договору найму жилого приміщення, яке перебуває у комунальній власності, тобто змінити наймача квартири з померлого чоловіка на себе, в отримані цієї послуги їй відмовили. Аргументуючи, що відповідно до ст. 106 ЖК УРСР зміна договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім`ї, можлива лише за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним. Згідно довідки №001284638 про склад сім`ї виданої ТОВ «Абонент XXI» від 06.05.2024 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні громадяни: дружина померлого наймача - [PERSON] , [INFO] ; дочка померлого наймача - [PERSON] (нині після реєстрації шлюбу [PERSON] ), [INFO] . Однак, [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) не проживає в жилому приміщенні (квартирі [ADDRESS] з 2001 року, тобто вже двадцять три роки без поважних причин, у зв`язку з від`їздом для проживання до іншої країни та отримання іншого громадянства. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, не веде спільного господарства, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням (квартирою) ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. На даний час відповідач [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ), має громадянство іншої країни- рф, постійно там проживає зі своєю сім`єю, має зареєстрований шлюб в цій країні з 07.10.2016 року, що свідчить про те, що повертатися до України вона немає наміру та користування цим жилим приміщенням (квартирою) немає бажання. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування квартирою немає. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована у квартирі, вона не має змоги скористатися своїм законним правом відповідно до ст. 106 ЖК УРСР та внести змін (переукласти) до Договору найму жилого приміщення, що в свою чергу не дає можливість переоформити особові рахунки зі сплати комунальних послуг відповідно до статей 67-68 ЖК УРСР. Також реєстрація місця проживання відповідача не дає їй можливість скористатися наданим правом ст. 67 ЖК УРСР на отримання пільг по сплаті за комунальні послуги та оформити житлову субсидію, оскільки її дохід теж береться до уваги. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. (а.с.34) Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. (а.с.46) 04 грудня 2024 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалась та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради від 12.11.1993 року, був виданий ордер № 765 на житлове приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] , де основним квартиронаймачем є [PERSON] (а.с.22). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Благовіщенка Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.23) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.24) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . (а.с.25) Згідно копії про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 26 червня 1082 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . (а.с.26) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 21.09.2018 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] ». (а.с.27) Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім`ї від 06.05.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.28) Згідно акту про не проживання № 332 виданого КП КМР «Добробут» від 07.05.2024 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року та по теперішній час, про що підтверджують сусіди. (а.с.29). В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] , яка зазначила, що вона мешкає у одному під`їзді із позивачкою [PERSON] більше 31 року. Вони дружать. Знає про те, що донька позивачки останній раз навідувала матір десь років 15 тому. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною 1 статті 106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Згідно зі ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу, що згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені повністю. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved