Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 03 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22038000087906, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 03 жовтня 2023 року. Також 10 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №26200000400436, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 08 січня 2021 року. Відповідач власним підписом засвідчила факт взяття на себе зобов`язання повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитними договорами. АТ «Банк Кредит Дніпро» перерахувало кредитні кошти на особистий рахунок відповідача відповідно до умов договору, чим виконав всі передбаченні умови договору. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитними договорами. На час відступлення права вимоги сума заборгованості за кредитним договором № 22038000087906 становить 45971,88 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту - 33801,54 гривень, суми боргу по відсоткам - 3286,98 гривень, борг по комісії - 8883,36 гривень; за кредитним договором № 26200000400436 - 12685,98 грн, з яких 4537,17 грн - сума боргу по тілу кредиту, 6140,10 грн - сума боргу по відсоткам. Зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ні первісному кредитору, ні новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором №22038000087906 в сумі 45971,88 грн, за Кредитним договором №26200000400436 - 12685,98 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ст. 625 ЦК України за період з 15.12.2021 до 23.02.2022 нараховано: за Кредитним договором №22038000087906 інфляційні втрати у розмірі 1196,00 грн та 3 % річних у сумі 194,47 грн, за Кредитним договором №26200000400436 - 160,54 грн індексу інфляції та 26,10 грн - 3 % річних. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №22038000087906 від 03 жовтня 2018 року у загальному розмірі 47362,35 гривень та за за Кредитним договором №26200000400436 у розмірі 12872,62 грн. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000087906, за яким Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно з п. 1.2. Договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: Сума Кредиту 37200,00 грн; Строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 03 жовтня 2023 року; Цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 1,99% від суми кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних. Відповідно до п.1.4 Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі Кредиту вважається день зарахування суми Кредиту на Рахунок Клієнта. Якщо Банк не надав Кредит протягом 7 Операційних днів, цей Договір вважається не укладеним. Пунктом 4 Кредитного договору визначено Графік платежів/Розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. Кредитний договір підписано власноручно [PERSON] 03 жовтня 2018 року. Крім того, 10 січня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір № 26200000400436 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до п.1.1 якого Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку Клієнта № [NUMBER] , відкритого в Банку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі - Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (далі - Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. Пункт 1.2. договору встановлено, що кредитне обслуговування Рахунку здійснюється на наступних умовах: 1.2.1. Ліміт Кредитної лінії на дату укладання цього Договору становить - 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) грн, та протягом дії цього Договору може бути змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати - 200000,00 грн. 1.2.2. Строк дії Кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Кредитного ліміту жодна із Сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії Кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. 1.2.3. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48,00% річних: на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. 1.2.4. Щомісячна комісія за користування лімітом Кредитної лінії - 2,0% від фактичної заборгованості за Кредитом станом на останній банківський день поточного місяця. Заборгованості за цим Договором погашається Клієнтом шляхом зарахування Обов`язкового платежу на Рахунок, визначений в п.1.1. цього Договору з 1 до 25 числа місяця (далі -Платіжний період) наступного за місяцем в якому був використаний Кредит. Розмір Обов`язкового платежу становить 2,0% від суми фактичної заборгованості за цим Договором і суми нарахованих процентів і комісій за користування Кредитом станом на останній банківський день місяця, за який сплачується Обов`язковий платіж. Для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за Обов`язковим платежем Клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі Обов`язкового платежу на Рахунок, не пізніше 21:00 години (за Київським часом) кінцевої дати Платіжного періоду, що визначений в п. 2.3 цього Договору. Кошти, зараховані на Рахунок Клієнта поза межами Платіжного періоду та за умови відсутності простроченої заборгованості за цим Договором, спрямовуються Банком на погашення заборгованості за використаним Кредитом (п. 2.3-2.5 Договору). З Виписок по особистому рахунку [PERSON] в АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 03 жовтня 2018 року до 14 грудня 2021 року, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» 03 жовтня 2018 року перерахувало на рахунок відповідача в банку кредитні кошти у розмірі 37200,00 грн; 10 січня 2019 року встановило відповідачу кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. Таким чином, АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі відповідно до умов договору. З банківських виписок по рахунках [PERSON] в АТ «Банк Кредит Дніпро» вбачається, що протягом періоду з 03 жовтня 2018 року до 14 грудня 2021 року остання отримала кредитні кошти, вносила на банківський рахунок грошові кошти для часткового повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії; протягом періоду з 10 січня 2019 року до 14 грудня 2021 року користувалася кредитним лімітом та розміщених на ньому кредитними коштами, вносила на банківський рахунок грошові кошти в рахунок повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № №22038000087906 від 03 жовтня 2018 року [PERSON] станом на 14 грудня 2021 року має перед АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість у розмірі 45971,88 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 33801,54 гривень, залишок прострочених відсотків - 3286,98 гривень, залишок прострочених комісій - 8883,36 гривень. Згідно з Розрахунком за Договором № 26200000400436 про встановлення кредитного ліміту від 10 січня 2019 року [PERSON] станом на 14 грудня 2021 року має перед АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість у розмірі 12685,98 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 4537,17 гривень, залишок прострочених відсотків - 6140,10 гривень, залишок прострочених комісій - 2008,71 гривень. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/2021, за умовами якого умовах, ТОВ «Цикл Фінанс» передало грошові кошти в розпорядження АТ «Банк Кредит Дніпро» за плату, а АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Згідно з п. 6.2.2 Договору факторингу №15/12/2021 права вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку № 3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/2021 за формою Додатку 1 до Договору факторингу №15/12/2021, до ТОВ «Цикл Фінанс» за порядковим № 692 перейшли права кредитора у кредитному договорі № 22038000087906 від 03 жовтня 2018 року щодо боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на суму заборгованості 45971,88 гривень. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/2021 за формою Додатку 1 до Договору факторингу №15/12/2021, до ТОВ «Цикл Фінанс» за порядковим № 4219 перейшли права кредитора у кредитному договорі № 26200000400436 від 10 січня 2019 року щодо боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на суму заборгованості 12685,98 гривень. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Разом з тим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні Виписок з банківських рахунків відповідача та Розрахунків заборгованості, [PERSON] з березня-квітня 2019 року припинила виконувати свої зобов`язання, передбачені кредитними договорами, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитами, внаслідок чого станом на 14 грудня 2021 року має АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 22038000087906 у розмірі 45971,88 гривень, за договором № 26200000400436 - 12685,98 гривень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви виписки з рахунків позивача за період з 03 жовтня 2018 року до 14 грудня 2021 року та з 10 січня 2019 року до 14 грудня 2021 року, які містять відомості про рух коштів по банківських рахунках відповідача, записи про операції, здійснені протягом операційного дня, свідчать про отримання кредитних коштів відповідачем, користування ними, здійснення часткового погашення суми, а тому є належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитними договорами № 22038000087906 та № 26200000400436. При цьому, суд враховує, що відповідач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України розмір заборгованості за кредитними договорами не спростувала, свого контррозрахунку заборгованості не надала, як і не надала доказів належного виконання зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», уклавши 15 грудня 2021 року з АТ «Банк Кредит Дніпро» договір факторингу, які на час розгляду справи не розірвані та не визнані в установленому законом порядку недійсним, на законних підставах набуло прав кредитора за Кредитним договором № 22038000087906 від 03 жовтня 2018 року та Кредитним договором № 26200000400436 від 10 січня 2019 року. При цьому, суд враховує, що з моменту переходу прав вимоги, тобто з 15 грудня 2021 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не нараховувалися проценти за користування кредитом та інші штрафні санкції, передбачені договором, а розмір заборгованості є незмінним. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, проте неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його право на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором ані первісному кредитору, ані новому кредитору, тому відповідач зобов`язана сплатити заборгованість за кредитними договорами ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у повному обсязі, а саме за Кредитним договором № 22038000087906 від 03 жовтня 2018 року у розмірі 45971,88 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 33801,54 гривень, залишок прострочених відсотків - 3286,98 гривень, залишок прострочених комісій - 8883,36 гривень; за Договором № 26200000400436 про встановлення кредитного ліміту від 10 січня 2019 року - 12685,98 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 4537,17 гривень, залишок прострочених відсотків - 6140,10 гривень, залишок прострочених комісій - 2008,71 гривень. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем свого обов`язку з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд стягує з неї на користь позивача суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі та 3 % річних, а саме за Кредитним договором №22038000087906: 1196,00 грн - індекс інфляції, 194,47 грн - 3 % річних, загальний розмір заборгованості - 47362,35 грн; за Кредитним договором №26200000400436: 160,54 грн індексу інфляції та 26,10 грн - 3 % річних, загальний розмір заборгованості - 12872,62 грн. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену сума судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До інших судових витрат, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать судові витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7570,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача долучено до матеріалів справи наступні документи: Договір про надання правничої допомоги №16/05 від 16.05.2023, Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року, Акт приймання-передачі наданих послуг №450 від 08 жовтня 2024 року, квитанцію № 6849 від 08 жовтня 2024 року про оплату за надані юридичні послуги у сумі 7570,00 грн. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16.05.2023, який укладений між адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», адвокат зобов`язується, в порядку та на умовах, визначеним цим договором, надати клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги. Відповідно до п. 3.1-3.2 Договору вартість послуг за надання правничої допомоги визначається Сторонами у Додатку № 1 до цього Договору. При визначенні розміру Послуг враховується: - обсяг і час роботи, що потрібний АДВОКАТУ для належного виконання доручення; - ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; - важливість доручення з точки зору інтересів КЛІЄНТА; - особливі або додаткові вимоги КЛІЄНТА стосовно строків виконання доручення; - кваліфікація, професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. Пунктом 2 Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року сторони встановили, що вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг №450 від 08 жовтня 2024 року адвокат надав, а замовник прийняв наступні послуги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] : зустріч з представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», консультація та ознайомлення з матеріалами справи - тривалість 2 год, підготовка позовної заяви - тривалість 3 год. Всього під час надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено 5 годин. Розмір суми наданої адвокатом професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи складає - 7570 гривень. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Також судом враховано, що згідно з ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідачем не було заявлено вимог про зменшення витрат на правову допомогу, не наведено аргументів та не доведено неспівмірності витрат складності справи. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу зі складністю справи, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 7570 грн.

Outcome: approved