Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Теплицькому районі Вінницької області. Позивач вказав, що до реєстрації шлюбу сторони спільно проживали з 2001 року. За час спільного проживання з відповідачкою у них народилися спільні діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] . З серпня 2023 року між сторонами фактичні шлюбні відносини, спільне проживання було припинено. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, що сприяло постійним непорозумінням, сваркам, що негативно вплинуло на розвиток їх сім`ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, дитини та кожного із нас особисто. Відносно місця проживання нашої неповнолітньої спільної дитини, - між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина в подальшому буде проживати з дружиною. Спору щодо розподілу спільного майна між позивачем і відповідачем немає. В позовній заяві [PERSON] , просить розглянути справу без його участі, всі заявлені вимоги підтримує повністю. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 3 \~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 22 березня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії Серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER] . Їх шлюб фактично розпався, шлюбних відносин вони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3\~ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved