Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

30.10.2023р. АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором (а.с. 1-2). Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 31.10.2023р. справу за підсудністю передано на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с. 31-32). Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2024р. справу за підсудністю передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 42). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С Ухвалою судді Наумової О.С. від 18.03.2024р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 48). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.06.2020р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді угоди №С-401-010534-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного Відповідачу. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 49900 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, останній платіж/зарахування здійснено (поповнено Поточний рахунок) 30.06.2022р. Позивачем 03.08.2023р. направлено [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а.с. 23). Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 188\~176 грн. 02 коп., з яких: 81\~430 грн 49 коп. основний борг, 27\~933 грн. 49 коп. прострочений борг, 78\~812 грн. 04 коп. прострочені проценти, а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2\~822 грн. 65 коп. В судові засідання, призначені на 17.04.2024р., 06.06.2024р., 26.08.2024р., 23.10.2024р. і на 05.12.2024р. представник позивача не з`явився, про дати та час слухання повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. При цьому, у поданому позові представник позивача Заставна О.В. (діє на підставі наказу № Н/2022-1474 від 28.10.2022р. а.с. 27) просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 2 зворот). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 17.04.2024р., 06.06.2024р., 26.08.2024р., 23.10.2024р. і на 05.12.2024р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції на підтверджену адресу місця його реєстрації. Конверти, якими направлялась судова кореспонденція повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того відповідач повідомлявся про судовий розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 10.06.2020р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді угоди №С-401-010534-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування (а.с. 15), за умовами якого відповідачу надано кредит шляхом встановлення кредитної лінії на рахунок у розмірі 49900 грн. (максимальний ліміт - 200000 грн.), з процентною ставкою 24% річних. За змістом преамбули угоди, вона діє згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування. Згідно п.3.12.8 публічної пропозиції про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування клієнт зобов`язався повернути банку заборгованість (суму технічного овердрафту та процентів за користування ним) протягом 50 днів з дня виникнення негативного сальдо, а у разі неповернення банк має право ініціювати процес дострокового розірвання договору з клієнтом. 03.08.2023р. позивачем направлено [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору (а.с. 23). Внаслідок невиконання\~відповідачем своїх\~зобов`язань\~за кредитним\~договором у\~нього утворилась\~заборгованість,\~яка станом\~на 21.09.2023р.\~становить 188\~176\~грн.\~02\~коп.,\~та складається\~з:\~81\~430\~грн 49\~коп.\~ основний\~борг,\~27\~933\~грн.\~49\~коп.\~ прострочений\~борг,\~78\~812\~грн.\~04\~коп.\~ прострочені\~проценти, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 21.09.2023р. (а.с. 22). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, останній платіж/зарахування здійснено (поповнено Поточний рахунок) 30.06.2022р., що підтверджується випискою з Поточного рахунку по кредитному договору (а.с. 17-21) За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять докази погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором, таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності порушення відповідачкою грошового зобов`язання та наявності правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням розміру процентів, встановлених договором. Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора. Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням законних прав ті інтересів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк». Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~822 грн. 65 грн. (а.с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved