Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 16 листопада 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Стричавській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 01. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка у позовній заяві вказує, що відповідач покинув її з дітьми, виїхав за кордон і проживає з іншою жінкою вже впродовж останнього року. Під час спільного подружнього життя між ними виникали непорозуміння у зв`язку з різними характерами, відповідач не розумів та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, він не має наміру підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільне господарство з відповідачем не ведеться. Кожен із них має свій особистий шлях, шлюбні відносини не підтримують. Надалі так проживати позивачка не має наміру, а тому вирішила шлюб між ними розірвати. Просить не надавати строк для примирення в зв`язку з тим, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала. Вказала, що з відповідачем тривалий час спільно не проживає. Відповідач перебуває за кордоном, не цікавиться життям дітей, їхніми інтересами, не спілкується з ними. Матеріально допомагає. Просила строк на примирення не надавати. При цьому вказує, що відповідач обізнаний про розгляд судової справи та підтримує поданий позивачкою позов. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Заяву про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Відзив на позов не подав. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України\~неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив таке. 16 листопада 2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб у Стричавській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області, про що 16.11.2013 складено відповідний актовий запис № 01. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2013. Від шлюбу у подружжя народилися троє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.02.2014, донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.08.2015, та син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.05.2020. Як убачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, позивачка вказує, що фактично кожен живе своїм життям, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, наміру на примирення з [PERSON] не має, шлюб бажає якнайшвидше розірвати. Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 51 Конституції України, Сімейного кодексу України, зокрема главою 11. Так, на конституційному рівні встановлено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї ( ч. 1 ст. 51 Конституції України). З наведеними положеннями Основного Закону держави узгоджуються положення частини першої статті 21 Сімейного кодексу України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. До обов`язків дружини та чоловіка належить спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері; дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька; бути відповідальними один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ст. 55 СК України). Водночас, в силу положень ст. 56 СК України дружина та чоловік має право на свободу та особисту недоторканість, зокрема, право припинити шлюбні відносини (частина третя). При цьому примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частина четверта зазначеної норми). В статті 104 СК України передбачено підстави припинення шлюбу, однією з яких є його розірвання (частина друга). Згідно з ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу, який згідно з частиною першою наведеної норми може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу положень статті 112 СК України, якою унормовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (частина перша). При цьому суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду встановлено, що на день звернення до суду сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, позивачка примиритись з відповідачем не бажає. Останній тривалий час проживає за кордоном, життям та інтересами позивачки та дітей не цікавиться, участі у вихованні дітей не приймає. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не подав до суду відзив на позов, суд приходить до переконання, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати.

Outcome: approved