Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Позивач звернулась 19.09.2024 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 11.08.2017 р. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Аліменти стягнуті з відповідача на підставі судового наказу № 323/3708/2019 від 13.01.2020 р., який він в добровільному порядку не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, який складений Оріхівським відділом ВДВС, заборгованість по аліментам станом на 01.08.2024 р. складає 125 381,91 грн. Позивач займається вихованням та розвитком сина, піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Відповідач з квітня 2020 р. не приймає участі у вихованні дитини, з цього часу жодного разу не бачив сина, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, не піклується про стан його здоров`я, з серпня 2021 р. не приймає участі в утриманні сина. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст.ст.150, 155, 160, 164-166 СК України, за позовом позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2024 р. у справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами загального позовного проваженння на 04.11.2024 р. 04.11.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 02.12.2024 р. Позивач та її представник подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення у справі просить ухвалити з урахуванням інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.8), матір`ю дитини зазначена [PERSON] [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] набула прізвище - « [PERSON] » (а.с.10). Батько не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.14), характеристикою Таврійської гімназії «Перспектива» від 07.08.2024 р. (а.с.17), актом обстеження умов проживання від 05.09.2024 р. (а.с.20). Обставини, зазначені позивачем в позові, визнає відповідач (ч.1 ст.82 ЦПК України). Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а.с.44-46). Враховуючи, що викладені в позовній заяві позивача обставини в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також висновок органу опіки та піклування, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України суд сягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved