Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-25 00:00:00

01 грудня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 31.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2529007. 05.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05052023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 року до договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року в сумі 23124,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 15124,00 гривень - заборгованість за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року в сумі 23124,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 15124,00 гривень - заборгованість за процентами; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.43-33). 12 березня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшли відзив на позовну заяву та пояснення, в яких зазначив, що частково погоджується з позовними вимогами, а саме в межах тіла кредиту на суму 8000,00 гривень. Ці кошти дійсно були перераховані на його картку. Заперечує проти стягнення відсотків у сумі 15124,00 гривень, оскільки це є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг банку, так як встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) в разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 8000,00 гривень. З огляду на це, відповідач [PERSON] прохав задовольнити позовні вимоги частково та відмовити позивачу в стягненні заборгованості за процентами в розмірі 15124,00 гривень. 12 квітня 2024 року від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Розмір відсотків за користування кредитними коштами визначено сторонами договору за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи згоду на отримання кредитних коштів. Також відповідачем було укладено додатковий договір на продовження строку користування кредитними коштами. Таким чином, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. у відповіді на відзив прохала проводити судові засідання без участі представника. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме в межах суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 гривень. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 31.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2529007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до пункту 1.2 якого, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (надалі - кредит) у розмірі 8000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.5-11). Кредитний договір № 2529007 від 31.10.2021 року укладено шляхом його підписання клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х717. Також [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту і Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с.12-14). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункт 1.8 Договору). Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1 Договору). Кредит вважається наданим у день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п. 2.1 Договору (пункт 2.4 Договору). Строк кредиту - 20 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в Договорі (пункт 1.3 Договору). Тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.4 Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,99 % у день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п. 4.1 Договору; - у межах нового кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2 Договору (підпункт 1.4.1 пункт 1.4 Договору). Знижена процентна ставка становить 0,90 % у день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт у межах строку, визначеного п. 1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (підпункт 1.4.2 пункт 1.4 Договору). Таким чином, умовами кредитного договору чітко та зрозуміло розмежовано випадки застосування відсоткової ставки в розмірі 1,99 % в день або 726,35 % річних, яка є стандартною ставкою, та 0,90 % в день або 326,86 % річних, яка є зниженою ставкою за умови виконання боржником п. 1.4.2 кредитного договору. Відповідачем було виконано умови п. 1.4.2 кредитного договору, оскільки за його ініціативою в межах строку, визначеного п. 1.3 Договору, відбулося продовження строку кредиту на новий строк, а саме ще на 20 днів, тобто до 11.12.2021 року, шляхом укладення Додаткового договору до Договору № 2529007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором В098 (а.с.15). Положеннями розділу 4 Договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення Додаткового договору до Договору. Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з підпунктом 4.1.5 Договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п. 4.1.2-4.1.3 Договору та встановлюється/зазначається в Додатковому договорі. Крім того, [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту до Додаткового договору до Договору № 2529007 від 31.10.2021 року і Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с.16-18). Тому в період з 31.10.2021 року по 20.11.2021 року підлягає застосуванню знижена процентна ставка 0,90 % в день або 326,86 % річних, а з 21.11.2021 року по 11.12.2021 року - стандартна процентна ставка 1,99 % в день або 726,35 % річних. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи з фактичної кількості днів у місяці та в році, тобто метод «факт/факт» (пункт 3.1 Договору). До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (пункт 3.2 Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (пункт 5.1 Договору). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами ч.ч. 3,6,7,8,12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Викладене вище узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши кредитний договір № 2529007 від 31.10.2021 року та Додатковий договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в цьому договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, кредитний договір № 2529007 від 31.10.2021 року та Додатковий договір укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ\~ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року, надавши [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень у спосіб, визначений договором. З довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 року вбачається, що 31.10.2021 року о 13:07:04 було перераховано кошти на суму 8000,00 гривень на номер картки [NUMBER] (а.с.80). 05.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу № 05052023 (а.с.19-22). За умовами договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року в сумі 23124,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 15124,00 гривень - заборгованість за процентами (а.с.23). З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 05.05.2023 року по 31.10.2023 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року в сумі 23124,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 15124,00 гривень - заборгованість за процентами (а.с.24,81-83). У підпункті 6.1.1 пункту 6.1 Договору передбачено, що Товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання всіх інших встановлених Договором зобов`язань. Даному праву Товариства кореспондує обов`язок клієнта у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, штрафні санкції (за наявності) (підпункт 6.4.1 пункту 6.4 Договору). Відповідач [PERSON] не заперечував факту отримання ним кредитних коштів у розмірі 8000,00 гривень, а фактично не погоджувався з необхідністю сплати визначених позивачем розміру відсотків. Таким чином, суд, здійснюючи власний розрахунок у межах строку дії кредитного договору № 2529007, виходячи з умов кредитного договору, встановив, що в період з 31.10.2021 року по 20.11.2021 року розмір відсотків становитиме 1432,81\~ гривень з урахуванням зниженої процентної ставки 0,90 % в день або 326,86 % річних, а з 21.11.2021 року по 11.12.2021 року - 3184,00 гривень за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день або 726,35 % річних. Всього за період з 31.10.2021 року по 11.12.2021 року відповідач має сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 4616,81 гривень. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року по справі № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Аналогічні висновки також викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Велика\~ Палата\~ Верховного\~ Суду\~ в\~ постанові\~ від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і в якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість у будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Встановивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. В подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як слідує з наданих ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування нараховувалися саме як проценти за користування кредитом, а не як міра відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не пред`явив вимог щодо захисту своїх прав як кредитора шляхом стягнення з відповідача грошових сум у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України При цьому, позивачем не надано доказів того, що сторони погодили сплату процентів за неправомірне користування кредитними коштами в разі прострочення боржника. Так, укладений кредитний договір № 2529007 від 31.10.2021 року не містить умов про розмір та порядок нарахування відсотків за порушення умов договору тощо. Суд зауважує, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення\~ боргів» про стягнення з відповідача [PERSON] процентів за спірним кредитним договором за користування кредитом, нарахованих після спливу строку кредитування, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного вище, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2529007 від 31.10.2021 року в сумі 12616,81 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 4616,81 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 31.10.2021 року по 11.12.2021 року, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 12616,81 грн. (задоволені\~ позовні\~ вимоги) х 100 : 23124,00 грн. (ціна позову) = 54,56 % від сплаченого судового збору 2684,00 грн. = 1464,40 грн.

Outcome: partial