Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів (3-х процентів річних) у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, в якій просить, з врахуванням заяви про зміну предмета позову, стягнути з відповідачів , як спадкоємців після смерті [PERSON] , на користь позивача у рівних частинах прийнятої спадщини -3% від суми основного боргу, який становить 4722 дол. 15 центів США, що в перерахунку на національну валюту гривню станом на день звернення до суду з позовом становить 172682 грн. 41 коп.; стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частинах або в частинах прийнятої спадщини судові витрати . Ухвалою суду від 27.09.2023 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.10.2023 в підготовчому засіданні закрито провадження у справі. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 24.01.2024 ухвалу Голованівського районного суду кіровоградської області від 26.10.2023 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до того самого суду першої інстанції. 23.02.2024 дана цивільна справа надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області та відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2024 передана в провадження судді Гут Ю.О. Ухвалою суду від 26.02.2024 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 03.05.2024 постановлено ухвалу суду залучено [PERSON] , [INFO] , до участі у справі у якості співвідповідача за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів (3-х процентів річних) у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання. Прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову по цивільній справі. Витребувано у приватного нотаріуса Голованівського нотаріального округу Воєводи Світлани Миколаївни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Долучено до матеріалів справи надані представником докази. Навиконання ухвали суду приватний нотаріус 09.05.2024 надав суду витребуваний доказ. Ухвалою суду\~від 25.09.2024 закрито\~підготовчого провадження\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних в позові просила позов задовольнити. Також, через систему «Електронний суд» представник позивача 05.12.2024 надіслала суду клопотання про доручення до матеріалів цивільної справи докази витрат на професійну правничу допомогу , а саме копію акту виконаних робіт від 10.05.2024, акту виконаних робіт від 03.12.2024, акту приймання-передачі від 03.12.2024, калькуляції вартості правничої допомоги. Крім того, через систему «Електронний суд» представник позивача 05.12.2024 надіслала суду письмову промову в судових дебатах, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних від суми основного боргу, який становить 4722 дол. 15 центів США, що в перерахунку на національну валюту гривню станом на день звернення до суду з позовом становило 172\~682 грн. 41 коп. та судові витрати. В промові вказала, що звертає увагу суду на обставини, щодо строків звернення до суду про порушення яких неодноразово заявляв та наголошував представник відповідачів з посиланням на постанову Великої палати Верховного суду України від 17 квітня 2018 року справа N 522/407/15-ц, провадження № 14-53 цс 18. Вважає, що ніякого відношення до обставин цієї справи ця постанова немає, оскільки в обставинах, які були предметом розгляду у тій справі, відносно якої ця постанова винесена, було звернення до суду з порушенням строку передбаченого ст. 1281 ЦК України у відповідності до якої спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб, але відповідачі знаючи про борги спадкодавця, покійного [PERSON] цю норму закону не виконали і не повідомили позивача про відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Саме у ці строки позивач звернулася з позовом до суду про стягнення боргу, оскільки свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] , та [PERSON] видані у квітні 2022 року, у серпні 2022 року позивач звернулася до них, маючи надію, що спадкоємці виконають вимоги закону і повернуть борг, а їй не доведеться звертатися до суду з позовом, але позивач не отримавши очікуваного результату у жовтні 2022 року вимушена була звернутися з позовом до суду. Таким чином, зазначена правова позиція, на яку посилається представник відповідачів не може бути застосована до справи за позовом [PERSON] до відповідачів про стягнення 3% річних. Приймаючи до уваги, що представник відповідачів постійно посилається на порушення позивачем строків звернення до суду, вважаю за необхідне звернути увагу суду на Постанову від 26.04.2017 року судової палати у господарських справах Верховного суду України від 26.04.2017 року в якій детально роз`яснено питання строків та порядку звернення до суду з вимогами, у відповідності до якої аналіз змісту наведених норм матеріального права в їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбаченого ст. 625 ЦК, також застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК ). Порядок відліку позовної давності регламентовано положеннями ст.261 ЦК , зокрема відповідно до ч. 1 ст.1 зазначеної статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позивач дізнавшись про отримання у квітні 2022 року свідоцтв про право на спадщину відповідачами у серпні 2022 року звернулася до них, а у жовтні 2022 року звернулася до суду з позовом, тобто строк позовної давності спливає у квітні 2025 року, а не вже сплив, як про це неодноразово заявляв представник відповідачів. Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі відповідачів та їх представника, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також,\~05.12.2024\~через систему\~«Електронний суд»\~надіслав до\~суду заяву\~(письмову\~промову у\~судових дебатах),\~в якій\~вказав,\~що з\~урахуванням обставин\~даної справи\~та встановлених\~обставин судом,\~вважає що\~позивачем не\~було доведено\~підстав для\~стягнення відповідних\~штрафних санкцій,\~а позовні\~вимоги є\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~грунтуются на\~законі.\~Як слідує\~із позовної\~заяви та\~підтверджується Ппзивачем\~у справі\~боргові зобов`язання\~стосувалися [PERSON] ,\~яке частково\~було виконано\~його спадкоємцем\~ [PERSON] (Відповідачем\~у даній\~справі).\~Під час\~розгляду справи\~Представником Позивача\~було визнано,\~та окремо\~підтверджено докази\~у справі,\~що 18.10.2022\~року Позивачка\~зверталася до\~Голованіського районного\~суду Кіровоградської\~області із\~позовною заявою\~до спадкоємців\~ [PERSON] ,\~а саме:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~із спадкоємців\~боржника.\~24.10.2022.\~Ухвалою суду\~було відкрито\~провадження у\~справі №386/1151/22\~(суддя\~Червоненко Д.В).\~Як слідує\~із позовної\~заяви,\~яку Позивачка\~подала 18.10.2022,\~вона була\~обізнана про\~смерть [PERSON] \~принаймні з\~17.08.2022.\~Тобто з\~цього моменту\~у Позивачки\~виникло право\~протягом 1\~року пред`явити\~відповідний позов\~до спадкоємців\~ [PERSON] ,\~з усіх\~грошових питань\~та штрафних\~санкцій.\~16.01.2023\~провадження у\~справі №386/1151/22\~(суддя\~Червоненко Д.В.)\~було закрито,\~у зв`язку\~із відмовою\~Позивачки від\~позову.\~Про наслідки\~відмови від\~позову,\~у тому\~числі процесуальні\~остання була\~обізнана (копія\~ухвали наявна\~в матеріалах\~справи).\~Будь-яких\~додаткових вимог\~до Відповідачів\~у справі\~№386/1151/22,\~остання не\~заявляла.\~Відповідно до\~ст.\~1281\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємці\~зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/\~або якщо\~вони спадкують\~майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб.\~Кредиторові спадкодавця\~належить пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги.\~Кредитор спадкодавця,\~який не\~пред`явив\~вимоги до\~спадкоємців,\~що прийняли\~спадщину,\~у строки,\~встановлені частинами\~другою і\~третьою цієї\~статті,\~позбавляється права\~вимоги.\~Позивач помилково\~вважає цей\~строк строком\~позовної давності,\~такий строк\~є преклюзивним\~та поновленню\~не підлягає,\~а тому\~пред`явлені\~позовні вимоги\~за даним\~позовом,\~є такими\~що подані\~до спадкоємців\~вже після\~спливу встановленого\~у статті\~1281\~ЦК України\~строку,\~й Позивачка\~права вимоги\~втратила.\~02\~лютого 2023\~року Верховний\~Суд у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду в\~рамках справи\~№ 569/2672/21,\~провадження №\~61-20617св21\~(ЄДРСРУ\~№ 108766137)\~досліджував питання\~щодо строків\~пред`явлення\~кредитором вимоги\~до спадкоємців\~щодо повернення\~заборгованості спадкодавця\~та наслідки\~їх порушення.\~Судом визначено,\~що сплив\~визначених статтею\~1281\~ЦК України\~строків пред`явлення\~кредитором вимоги\~до спадкоємців\~має наслідком\~позбавлення кредитора\~права вимоги\~за основним\~і додатковим\~зобов`язаннями,\~а також\~припинення таких\~зобов`язань.\~Подібний висновок\~викладено у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~17\~квітня 2018\~року у\~справі №\~522/407/15-ц.\~Такі висновки\~узгоджуються з\~висновками Верховного\~Суду,\~викладеними у\~постановах від\~22\~квітня 2020\~року у\~справі №\~562/2627/18,\~від 27\~серпня 2020\~року у\~справі №\~757/3276/18-ц,\~від 27\~липня 2022\~року у\~справі №\~274/7378/20,\~та не\~суперечать висновкам,\~викладеним у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~17\~квітня 2018\~року у\~справі №\~522/407/15-ц,\~у постанові\~Верховного Суду\~від 30\~червня 2021\~року у\~справі №\~754/13738/13-ц.\~Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 17\~квітня 2018\~року у\~справі №\~522/407/15-ц\~вказала,\~що поняття\~«строк пред`явлення\~кредитором спадкодавця\~вимог до\~спадкоємців» не\~тотожне поняттю\~«позовна давність».\~Оскільки зі\~смертю боржника\~зобов`язання\~з повернення\~кредиту включаються\~до складу\~спадщини,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~вважає,\~що строки\~пред`явлення\~кредитором вимог\~до спадкоємців,\~а також\~порядок задоволення\~цих вимог\~регламентуються статтями\~1281\~і 1282\~ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Позивачка, була обізнана про смерть позичальника, 18.10.2022 звернулася до суду із вимогою до спадкоємців позичальника та вимог про стягнення штрафних санкцій чи інших вимог визначених законом за порушення грошового зобов`язання не пред`являла, а відтак своє право на пред`явлення до спадкоємців вимог втратила. Даний строк є преклюзивним та поновленню чи відновленню не підлягає, а тому задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі. Враховуючи наведене просить прийняти та врахувати дану письмову промову під час прийняття остаточного рішення у справі. У задоволені позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Заслухавши представника ползивача, вивчивши матеріали справи та письмові промови у судових дебатах сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи зі слідуючого. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що 25.02.2020 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передала [PERSON] 2720000 грн., що еквівалентно 100340 дол. США, що на день подання позову становило в еквіваленті 3669293 грн. 32 коп., які останній зобов`язався повернути позивачу до 01.08.2020, що підтверджується копією розписки від 25.02.2020. Відповідно до копії розписки [PERSON] отримала від спадкоємця [PERSON] - сина [PERSON] кошти в сумі 50000 дол. США в рахунок погашення боргу за розпискою від 25.02.2020, залишок боргу складає 50000 дол. США , який відповіч зобов`яався повернути до 15.02.2023, про написав розписку. Як вбачається із копії спадкової справи №74/21 (індекс справи 02-14) до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину після його смерті прийняли син [PERSON] та дружина [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, що знаходяться в спадковій справі та які видані у період з 11.05.2022 по 20.06.2022. 15.12.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу 50000 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути позивачу 15.02.2023, що підтверджується копією розписки від 15.12.2022. Позивач разом із заявою про збільшення позовних вимог надала суду розрахунок 3% річних від основного боргу, в якому період розрахунку простроченого виконання грошового зобов`язання проведено з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 24.02.2022, сума нарахованих процентів становить 4722,15 дол. США . Борг за договором позики від 15.12.2022 відповідачем повернуто позивачу добровільно 17.05.2023, про що постановлена ухвала суду від 07.09.2023 про закриття провадження у цій частині позовних вимог в зв`язку з відмовою позивача від позову в частині стягнення основного боргу, оскільки відповідач добровільно повернув борг, що не підлягає доказуванню. Із копії позовної заяви вбачається, що позивач 18.10.2022 зверталася до суду із позовною заявою про стягнення боргу із спадкоємців [PERSON] та [PERSON] за борговою розпискою від 25.02.2020 у розмірі 100340 дол.США, в якій зазначила, що 17.08.2022 подавала до приватного нотаріуса Воєводи С.М. вимогу (претензію) кредитора із приєднанням розписки, оскільки в серпні 2022 вона дізналася, що після смерті кредитора спадкоємцями є дві особи. Однак, 09.01.2023 позивач відмовилась від позову, в зв`язку із частковим поверненням боргу відповідачем та написанням відповідачем боргової розписки про отримання у неї боргу другої частини боргу, просила справу закрити в зв`язку з відмовою від позову. 16.01.2023 судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справи в зв`язку з відмовою позивача від позову, тобто позивач добровільно відмовився від позовних вимог за борговою розпискою від 25.02.2020 у розмірі 100340 дол.США, оскільки відповідач добровільно частково повернув борг та на іншу частину боргу написав 15.12.2022 розписку, що не підлягає доказуванню . Також, рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 у справі №386/495/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 15.12.2022 у розмірі 30000 дол. США та стягнення з відповідача 3% річних від суми основного боргу, нарахованих за договором позики від 25.02.2020 у розмірі 4722 дол. США, у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. Підставою відмови в частині стягнення з відповідача 3% річних стало те, що при здійсненні розрахунку 3 % річних, вихідними даними у позивача є сума боргу 100340 дол. США за періоди 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 24.02.2022, тобто за борг по договору позики від 25.02.2020, строк повернення позики якої до 01.08.2020. Однак, відносно даного договору позики винесено ухвалу суду від 16.01.2023 по справі №386/1151/22, якою справу закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову так як 15.12.2022 частково повернуто борг по даному договору та написанням відповідачем розписки про отримання від неї у борг другої частини неповернутого боргу, що не підлягає доказуванню. Відповідно до частини 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене та відповідно до положення частини 4 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені та не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч .1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України визначено,що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Позивач в обґрунтування свого позову посилається на ст. 625 ЦК України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 526\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вказана норма діє з 17 березня 2022 року, що видно з інформаційної картки на сайті Верховної Ради України. При здійсненні розрахунку 3 % річних, вихідними даними у позивача є сума боргу 100340 дол. США за періоди 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 24.02.2022, тобто за борг по договору позики від 25.02.2020, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , строк повернення позики якої до 01.08.2020 . Однак, відносно даного договору позики постановлено ухвалу суду від 16.01.2023 по справі №386/1151/22, якою справу закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову так як 15.12.2022 частково повернуто борг по даному договору та написанням відповідачем розписки про отримання від неї у борг другої частини неповернутого боргу, що не підлягає доказуванню. А також, ухвалено рішення суду від 07.09.2023 (справа №386/495/23), яким відмовлено у задоволенні позову про стягнення з відповідача [PERSON] , як спадкоємця, боргу 100340 дол. США за періоди 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 24.02.2022, тобто за борг по договору позики від 25.02.2020, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , строк повернення позики якої до 01.08.2020. Тобто, позивач добровільно відмовилася від боргу за борговою розпискою від 25.02.2020, за якою нарахувала 3 % річних, тому втратила підстави нарахування вищевказаних інфляційних витрат. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в з`язку з пропущеним строків звернення до суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~1281\~ЦК України спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб. Кредиторові\~спадкодавця належить\~пред`явити свої\~вимоги до\~спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги. Якщо\~кредитор спадкодавця\~не знав\~і не\~міг знати\~про прийняття\~спадщини або\~про одержання\~спадкоємцем свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~він має\~право пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~протягом шести\~місяців з\~дня,\~коли він\~дізнався про\~прийняття спадщини\~або про\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що позивач 17.08.2022 подавала до приватного нотаріуса Воєводи С.М. вимогу (претензію) кредитора із приєднанням розписки, оскільки в серпні 2022 вона дізналася, що після смерті кредитора спадкоємцями є дві особи, тобто строк строк пред`явлення вимог до спадкоємців кредитора з серпня місяця 2022 , який закінчився в кінці лютого 2023 року. Позивач вперше звернуся з позовом про стягнення заборгованості за договором позики до спадкоємців кредитора 18.10.2022 , тобто з цих підстав провадження у справі закриттю не підлягає. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed