Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

06.11.2024 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник: адвокат Байда М.О. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалися на те, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 25.09.2015 року зареєстрував Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1314 (свідоцтво про шлюб від 25.09.2015 року серії [NUMBER] ). Починаючи з цього часу вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як члени подружжя щодо один одного. З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю. Однак, це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя і збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Від шлюбу спільних дітей не мають. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи небажання відповідача приймати участь в оформленні розірвання шлюбу позивач вимушена звернутись з позовом до суду про його розірвання. Прохали розірвати шлюб, укладений 25.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1314; не надавати строку на примирення; судові витрати покласти на позивача; копію рішення про розірвання шлюбу надіслати на адресу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. 14.11.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 04.12.2024 року. 14.11.2024 року до суду звернувся відповідач [PERSON] з заявою про визнання позову, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, прохав справу розглянути без його участі. 04.12.2024 року до суду звернувся представник позивача: адвокат Байда М.О. з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. 04.12.2024 року сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач подав заяву про визнання позову. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 13.06.2002 року. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 30.09.2015 року. 25.09.2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1314, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2015 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач наполягає на тому, що вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як члени подружжя щодо один одного. З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю. Однак, це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя і збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Відповідач визнав вказані обставини, про що свідчить заява про визнання позову. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2,3 ст.115 СК України рішення суду\~про розірвання\~шлюбу після\~набрання ним\~законної сили\~надсилається судом\~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану за\~місцем ухвалення\~рішення для\~внесення відомостей\~до Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян та\~проставлення відмітки\~в актовому\~записі про\~шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 25.09.2015 року, спільних дітей не мають, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя і збереженням шлюбу суперечить інтересам кожного з них, між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач фактично визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд, враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Так як позивач прохала судові витрати залишити за нею, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved