Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кундіус Ганна В`ячеславівна звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить: - визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , [INFO] 47/100 домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1544440263101). - в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] , право власності на 47/200 частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1544440263101), загальною площею 106.2кв.м. - стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначила,\~що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, [PERSON] з 19.05.2012 року по 25.03.2024 року. Під час перебування у шлюбі 06.01.2021 року подружжям було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, а саме 47/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Рудаєвою В.О., р.н. № 12. Право власності на нерухоме майно зареєстровано у державному реєстрі на ім`я відповідача за домовленістю сторін, що підтверджується Витягом із реєстру речових права на нерухоме майно від 28.07.2024 року. Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється здійснити поділ майна у поза судовому порядку, документи на майно не надає на ґрунті особистих образ та розірвання шлюбу. Оскільки спільне майно є житлом сторін, де позивачка, та їхні спільні неповнолітні діти зареєстровані за місцем проживання, а титульним власником є відповідач, вона обмежена у розпорядженні своєю часткою майна у будинку та можливості юридично підтвердити право власності на частку у спільному будинку із надвірними будівлями. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляд. У судове\~засідання [PERSON] \~та її\~представник -\~адвокат Кундіус\~Г.В. не з`явились, представник позивача надала до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, окрім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та текстових повідомлень на засоби мобільного зв`язку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 19.05.2012\~року у\~Жовтневому відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 181 та який було заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2024 року в цивільній справі № 639/579/24 розірвано. Відповідно довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2024 року вбачається, що 06.01.2021 року за [PERSON] на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 06.01.2021\~року посвідченого\~приватним нотаріусом\~ХМНО Рудаєвою\~В.О.,\~р.н.\~№ 12.,\~було зареєстровано житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 106 кв.м., розмір частки 47/100. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які відповідно до ч. 1 ст.7 Сімейного кодексу України регулюються Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з положеннями ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, визначає СК України. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] придбано 06.01.2021 року, тобто набуто подружжям за час шлюбу, а тому вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Приймаючи до уваги встановлену чинним законодавством рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину нерухомого майна, придбаного за підставі договору купівлі-продажу від 06.01.2021 року. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved