Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що зазначена в Договорі дарування від 13.12.1989 року, посвідченому державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Котюк І.О. «вулиця Залізнодорожна», «вулиця Залізнодорожня» у м. Сквира є однією і тією ж самоювулицею, яка має назву «вулиця Залізнична» у м. Сквира. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок зареєстровано у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстровим надписом за № 2192 від 14.12.1989. Вказує, що 10.12.2007 він отримав у приватну власність земельну ділянку, на якій розташований будинок, площею 0,1000 га, кадастровий номер 3224010100:01:045:0008, за адресою: [ADDRESS] . З метою упорядкування документів про право власності, заявник звернувся до Сквирської міської ради, щоб отримати підтвердження про існування чи відсутність вулиці Залізнодорожня у м. Сквира, на що йому повідомлено, що назва [ADDRESS] , яка зустрічається в деяких правовстановлюючих документах є невірним перекладом з російської мови «улица Железнодорожная», та насправді це одна і та ж сама вулиця, яка має назву - вулиця Залізнична в м. Сквира. Вказав, що встановлення даного факту необхідне для можливості проведення реєстрації права власності на належний заявнику житловий будинок у Державному реєстрі речових прав. Згідно ухвали Сквирського районного суду Київської області від 19 вересня 2024 року заяву [PERSON] , заінтересована особа - Сквирська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2024 року, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. 04 листопада 2024 року ухвалою судді прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву про встановлення факту підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Котюк І.О. 13 грудня 1989 року та зареєстрованого в реєстрі під № 2102, [PERSON] прийняв у дар від [PERSON] належний [PERSON] та [PERSON] жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Дім зареєстровано в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації на [PERSON] , реєстр № 2192, 14.12.1989 року. 10.12.2007 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення Сквирської міської ради від 05.04.2007 року. Земельна ділянка розташована в [ADDRESS] Згідно з відповіді Сквирської міської ради №03-3046 від 07.06.2024 року назва [ADDRESS] , яка зустрічається в деяких правовстановлюючих документах є невірним перекладом з російської мови «улица Железнодорожная». Насправді, це одна і та ж сама [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Додатку 1 до рішення Сквирської міської ради від 26 вересня 2023 року № 32-39-VIII назва вулиці Залізнична не змінювалась. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 05 вересня 2024 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] раніше належав у [PERSON] , батьку [PERSON] , який успадкував вищевказаний будинок належним чином та проживав у ньому останні 30 років. Перебуваючи законним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] 13.12.1989 уклав та нотаріально посвідчив договір-дарування цього майна своєму сину - [PERSON] , вказавши в ньому адресу, яка на той час була вказана в технічному паспорті на будинок, а саме - [ADDRESS] . За свідченням сусідів з 1970 по 1990 роки дійсно назва вулиці «Залізнодорожна» побутувала в користуванні осіб, які проживали на цій вулиці в той час, але нормативні документи, що підтверджують факт назви вулиці «Залізнодорожна» відсутні. При цьому, будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] та житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який отримав [PERSON] в порядку дарування від свого батька - один і той самий житловий будинок. Як зазначає заявник, метою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення є реалізація права на проведення реєстрації права власності на належний заявнику житловий будинок у Державному реєстрі речових прав. Враховуючи, що законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення даного факту ніж судового, та іншого способу у заявника немає, суд вважає заяву обґрунтованою. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч. 1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Заявником надано докази, які підтверджують, що дійсно при оформленні договору дарування була допущена помилка у зазначенні адреси житлового будинку, а саме зазначена невірно вулиця, на якій розташований житловий будинок «Залізнодорожня» замість вірної «Залізнична». Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявникові в реалізації прав, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення, про який просить заявник та доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що, відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved