Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-04 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Пеліх Є.І. звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позовні вимоги аргументує тим, що [PERSON] з липня 2008 року проживає в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в цьому будинку позивачка проживала зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , матір`ю [PERSON] та в подальшому - зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] та чоловіком [PERSON] , який на даний час перебуває у складі Збройних Сил України. Зазначає, що вищевказаний житловий будинок батько позивачки за життя придбав у [PERSON] , проте не оформив належним чином право власності на нього, оскільки оформлення купівлі-продажу житлового будинку було здійснено лише шляхом складання розписки від 01.07.2008 року, складеної [PERSON] про прийняття нею від [PERSON] грошових коштів за продаж вказаного будинку. Після смерті батька, позивачка звернулась до нотаріальної контори з метою відкриття та оформлення спадщини, проте отримала відмову у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого права власності її батька на спірний житловий будинок. Вказує, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано та у власності будь-якої особи не перебуває. Зазначає, що згідно відомостей, отриманих у сільській раді земельну ділянку за вищевказаною адресою було надано у користування [PERSON] , яка була головою колгоспного двору за цією адресою, та на день своєї смерті [INFO] остання була зареєстрована там разом з сином [PERSON] , який також помер. Вказує, що позивачка зверталась до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок на підставі вищевказаної розписки про прийняття грошових коштів за продаж житлового будинку, та в задоволенні позовних вимог було відмовлено, водночас було встановлено, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , та остання не мала права власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно відповіді Острозької районної державної нотаріальної контори від 13.11.2015 року спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилось, а відтак спадщину ніхто не прийняв та кому належить даний об`єкт нерухомого майна позивачці не відомо. Посилається на те, що впродовж тривалого періоду часу будь-які претензії від третіх осіб з приводу проживання та користування позивачкою спірним житловим будинком відсутні. За час проживання позивачки у вищевказаному житловому будинку були укладені договори про надання комунальних послуг, позивачка справно сплачує комунальні послуги. В будинку позивачкою було виконано ремонт, обробляється присадибна ділянка. На підставі наведеного, вважає, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном та понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та просить визнати за позивачкою право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю. Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Пеліх Є.І. позов підтримала з підстав та доводів, викладених у позовній заяві та просила суд його задовольнити. Позивачка [PERSON] ,\~допитана в\~судовому засіданні\~в якості\~свідка,суду\~пояснила,\~що проживає\~в спірному\~житловому будинку\~з липня\~2008\~року,\~в який\~переїхала проживати\~разом зі\~своїм батьком\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] та\~матір`ю\~ [PERSON] .\~Після смерті\~батька у\~вказаному житловому\~будинку вона\~проживає зі\~своєю сім`єю:\~ дітьми\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та чоловіком\~ [PERSON] .\~Зазначила,\~що даний\~житловий будинок\~за життя\~придбав її\~батько у\~ [PERSON] ,\~проте не\~оформив належним\~чином документи.\~Після смерті\~батька вона\~звернулась до\~нотаріальної контори\~з метою\~відкриття та\~оформлення спадщини,\~однак отримала\~відмову у\~зв`язку із\~відсутністю правовстановлюючих\~документів на\~спірний житловий\~будинок. Вказує, що вона понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі, проводить ремонтні роботи та доглядає за присадибною ділянкою, та просить визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю. Впродовж усього часу проживання та користування спірним житловим будинком будь-яких претензій від сторонніх осіб щодо правомірності володіння та користування таких будинком не надходило. Представник відповідача Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В поданій до суду заяві Острозька міська рада позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просили здійснювати у відсутності представника Острозької міської ради. Відповідно до ч.3 ст.211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши письмові докази, заслухавши покази свідків, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] та її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2007р. та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.08.2023р. (а.с.7, 10). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2014 р. (а.с.9). З копії розписки від 01.07.2008 р. вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] 7500 грн. за продаж будинку (а.с.12). З довідок Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №390 від 01.09.2015 р. та №422 від 04.09.2015 р. вбачається, що позивачка [PERSON] проживає з 2008 року в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] без реєстрації місця проживання. [PERSON] проживала постійно зі своїм батьком [PERSON] на момент його смерті [INFO] (а.с.11, 11 (на звороті)). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2015 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с.13). Згідно довідки Острозької районної державної нотаріальної контори від 05.092014 р. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №215/2015. Спадкоємцем за законом є [PERSON] Заповітів від імені спадкодавця не посвідчувалось (а.с.13 на звороті). Згідно довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради № 5307 від 05.08.2015 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.14). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.06.2024 р. відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у вказаному реєстрі відсутні (а.с.15). З копії архівного витягу з Додатку №1 до рішення сільської ради від 16.05.1995 р. встановлено, що [PERSON] виділено у постійне користування із земель запасу земельну ділянку площею 0,25 га, та згідно витягу із земельно-кадастрової книги колгоспу "Іскра", складеного старостою сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 14.05.2024 року за [PERSON] по [ADDRESS] обліковується земельна ділянка площею 0,51 га (а.с.16 (на звороті), 17 (на звороті)). Згідно довідки старости старости сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 14.05.2024 року за домогосподарством за адресою : [ADDRESS] (номер об`єкта погосподарського обліку 03-0335) обліковується земельна ділянка площею 0,51 га, з яких : для ведення особистого селянського господарства 0,39 га, багаторічні насадження 0,06 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,06 га (а.с.17). З довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №388 від 01.09.2015 р. вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що в [ADDRESS] зареєстрований як колгоспний двір. З 1970 по 1983 рік головою колгоспного двору значився [PERSON] , а з 1983 р. по 1991 р. - [PERSON] (а.с.18) Згідно довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №389 від 01.09.2015 р. в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.18 на звороті). Відповідно до довідки старости старости сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 15.05.2024 р. згідно погосподарської книги №4 будинок та надвірні будівлі [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] (дата смерті [INFO] ) (а.с.19). Зазначені обставини також підтверджуються оглянутим в судовому засіданні оригіналом погосподарської книги №4 с.Михалківці за 1996-2000 р.р., з якої вбачається, що власником об`єкта господарського обліку за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] (колгоспний двір) значилась [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] значився членом господарства. Водночас, згідно відомостей погосподарської книги №3 с.Михалківці за 2021-2025 р.р., оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] значиться користувачем об`єкта господарського обліку 03-0335 за адресою: [ADDRESS] . Власник [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.01.1996 р. [PERSON] померла [INFO] (а.с.20). Згідно довідки Острозької районної державної нотаріальної контори від 13.11.2015 р. після смерті [PERSON] спадкових справ не заводилося (а.с.21). За час проживання у спірному житловому будинку [PERSON] було укладено договори про комунальні послуги, зокрема про користування електричною енергією від 03.05.2014 р. та позивачка після смерті батька по даний час сплачує комунальні платежі (а.с.22-31). 05.08.2015 р. [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.49-51). Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.11.2015 р. [PERSON] зверталась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спірний житловий будинок, на підставі укладеної письмової розписки про прийняття грошових коштів за продаж житлового будинку. В задоволенні позовних вимогах було відмовлено, разом з тим судом було встановлено, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , але права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не мала. [PERSON] дійсно було складено розписку, за якою [PERSON] отримала 7500 грн. за продаж будинку, однак адресу будинку щодо якого було здійснено договір купівлі-продажу не зазначено. Вказаний договір не є укладеним, а отже не може бути визнаний дійсним, що стало підставою для відмови у задоволенні пред`явленого позову (а.с.76-77). Згідно архівної довідки №896/04-01 від 04.11.2024 р. та архівного витягу №901/04-01 від 05.11.2024 р. з рішення сесії сільської ради №133 від 10.03.2009 року "Про впорядковання найменування вулиць та номерів будинків в населених пунктах сільської ради" встановлено, що згідно переліку впорядкованих найменувань вулиць та номерів будинків в населених пунктах Бухарівської сільської ради (до якої відносилось с.Михалківці) житловому будинку, власником якого (головою сім`ї) обліковується [PERSON] , було присвоєно адресний номер - [ADDRESS] . З показів свідка [PERSON] судом встановлено, що з 02.12.2020 р. вона займає посаду старости сіл Бухарів, Завидів, Михалківці Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області, та до того працювала секретарем Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області. Пояснила, що позивачка [PERSON] проживає в с.Михалківці з 2008 року, куди переїхала разом з сім`єю (батьками та братом) з с.Могиляни. Вказала, що з того часу [PERSON] проживає в житловому будинку по [ADDRESS] , який раніше обліковувався за померлою [PERSON] . Зазначила, що позивачка відкрито володіє та користується вказаним житловим будинком та за період її проживання від інших осіб будь-яких претензій щодо її проживання та користування спірним житловим будинком не надходило. Відомості про інших осіб, які б могли претендувати на дане нерухоме майно в сільській раді відсутні. Таким чином, обставини викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами, які наявні у матеріалах справи, та показами свідка. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України) (п.9 постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження№ 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20), від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22), від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому\~засіданні встановлено,\~що позивачка\~добросовісно,\~безтитульно заволоділа\~нерухомим майном,\~власник якого\~невідомий і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~житловим будинком\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~починаючи з\~2008\~року,\~тобто більше\~десяти років\~та набула\~право власності\~на це\~майно за\~набувальною давністю,\~на підставі\~ч.1\~ст.344\~ЦК України.\~При цьому\~набувальна давність\~не переривається,\~оскільки позивачка,\~яка заявляє\~про давність\~володіння,\~є правонаступником\~ [PERSON] ,\~який володів\~даним будинком\~без правової\~підстави,\~оскільки договір\~купівлі-продажу\~є неукладеним,\~що встановлено\~рішенням суду,\~та який\~помер [INFO] ,\~та в\~цьому разі\~до часу\~свого володіння\~приєднується увесь\~час,\~протягом якого\~цим майном\~володіла особа,\~чиїм спадкоємцем\~(правонаступником)\~вона є.При цьому при заволодінні чужим майном позивачка не знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст.2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 ч.3 ст.344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18, від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20 , від 23 вересня 2021 року у справі № 206/1759/20 , від 05 квітня 2022 року у справі № 642/3930/20. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п.14 постанови). Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , інших власників даного майна не має, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved