Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що їй 22.03.2021 року [PERSON] заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, однак, через постійні обстріли, ведення бойових дій на території місця проживання/перебування на окупованій території, вона втратила облік часу та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 09.04.2024 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 03.06.2024 року представником Херсонської міської ради подано відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю поважності підстав для визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. 05.06.2024 року представником Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області подано відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із поданням позову до неналежного відповідача. 11.06.2024 року представником позивачки подано заперечення на клопотання представника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області щодо відкладення розгляду справи. 12.06.2024 року представником Херсонської міської ради подано заперечення на відповідь на відзив. 13.06.2024 року представником позивачки подано відповідь на відзив представника Херсонської міської ради. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2024 року витребувано докази, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представником подано заяву про проведення розгляду справи у відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за відсутності представників. Представник Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області в судовому засіданні 29.10.2024 року просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 22 березня 2021 року [PERSON] складено заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалось, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру під номером [ADDRESS] , і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований у реєстрі за №133. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2022 року. Друга Херсонська державна нотаріальна контора листом від 16.04.2024 р. за вих. №494/01-16 на заяву [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , з підстав пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №78474730 від 24.09.2024 р., спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. З листа Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради №14-04-10/6430 від 04.11.2024 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.01.2002 року. Інформація щодо реєстрації інших осіб, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади відсутня. За ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у 6 місяців, який починається за приписами ст. 1220 ч.2 ЦК України з дня смерті особи. На підставі ст. 1221 ч.1 ЦК України позивачка повинна була звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до 07.09.2022 р. включно. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються книгою шостою Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка, як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини посилалася на те, що Херсонська область перебувала під тимчасовою окупацією, місто Херсон знаходиться в зоні бойових дій, внаслідок чого нею було пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивачки щодо наявності поважних причин пропуску останньою строку для прийняття спадщини за заповітом. В той же час, позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову. Згідно постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, оскільки остання є неналежним відповідачем у справі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial