Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

07.05.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Мартинюк Марії Русланівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі №638/17248/23 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, згідно прохальної частини якої просить суд: ухвалити додаткове рішення у справі №638/17248/23 щодо розподілу судових витрат та стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Заява обґрунтована тим, що 08.04.2024 року у справі було ухвалено рішення, яким позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1322, виданий 19.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, при вчиненні виконавчого напису на користь АТ «Перший український міжнародний банк». Вказане рішення ні представник позивача, ні позивач на свої електронні адреси чи адреси для листування не отримували, про існування судового рішення дізнались лише 01.05.21024 року, а тому строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення не пропущено. У встановлений законом строк представник позивача надає суду докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу 6 000,0 грн. Під час подання позову до суду, позивач заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який поніс у зв`язку із розглядом справи становить 6 000,00 грн., що складається з витрат на професійну правничу допомогу та надала суду докази, а саме: квитанція про оплату адвокатських послуг; копія договору про надання адвокатських послуг №12/1 від 27.10.2023 року; акт виконаних робіт. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мартинюк Марія Русланівна в прохальній частині просила розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі позивача. Від відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до суду не надано заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення або заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. З урахуванням приписів частини 4 статті 270 ЦПК України, участь сторін у судовому засіданні не є необхідною, а тому судовий розгляд проводиться за їх відсутності. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволені. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1322, виданий 19.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, при вчиненні виконавчого напису на користь АТ «Перший український міжнародний банк», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ 14282829) на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. 07.05.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Мартинюк М.Р. про здійснення розподілу судових витрат між сторонами в порядку статті 141 ЦПК України, згідно якого просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 гривень. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві представником позивача було зазначено, що відповідно до пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України, що очікувана вартість судових витрат становить 6 000,00 грн. Докази на підтвердження понесених вказаних витрат (в тому числі акти виконаних робіт, докази на підтвердження оплати наданих послуг) будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що є заявою у розумінні частини 8 статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що рішення у справі ухвалено 08.04.2024 року, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом було направлено на адресу позивача копію рішення суду, проте доказів його отримання матеріали справи не містять, а тому суд дійшов до висновку, що представником позивача строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення не пропущено. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та адвокатом Мартинюк Марією Русланівною укладено договір про надання адвокатських послуг №12/1 від 27.10.2022 року, а також укладено 27.10.2023 року додаток №1 до договору №12/1 від 27.10.2023 року про надання адвокатських послуг. Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №12/1 від 27.10.2023 року зазначені послуги та сума, які надавались адвокатом Мартинюк М.Р. Також до заяви долучено платіжні інструкції №@2PL354848 від 22.11.2023 року та №@2PL753207 від 31.10.2023 року, відповідно до яких [PERSON] перерахувала ФОП Мартинюк М.Р. кошти на загальну суму 6 000,00 грн. за надання правової допомоги. Однак, суд також зауважує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В питанні критеріїв слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19. Висновками у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial