Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Третякова Л.Ф. звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Донецьк. Заяву мотивувала тим, що заявник [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , однак після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України був вимушений переміститись до Івано-Франківської області, де проживає за адресою: с. Стецева, Коломийського району. Рідний брат заявника, [PERSON] , 1964 р.нар. залишився проживати у м.Донецьк, з яким останній постійно підтримував контакт. Однак, сусіди брата повідомили заявника, що [INFO] [PERSON] помер за місце свого проживання по [ADDRESS] . За фактом смерті [PERSON] окупаційним медичним закладом було видано довідку про причини смерті та свідоцтво про смерть. Здійснити державну реєстрацію смерті померлого брата, заявнику в силу чинного законодавства не вбачається можливим, тому просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Чернівці, який помер [INFO] в місті Донецьк. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, у поданій заяві просили розгляд справи проводити у їх відсутності . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, начальник Снятинського відділу ДРАЦС подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника, проти розгляду поданої заяви не заперечує . У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження . Батьками останнього записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть виданого 23.10.2024р. Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , місце народження [PERSON] , [INFO] : м. Чернівці, Чернівецької області, Україна. Відповідно до копії довідки №7928, [PERSON] помер [INFO] . Причина смерті: набряк легень. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батьками останнього записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії довідки №2612-5000024841 від 01.02.2019р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з ч. 2, 4 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території України, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим. Необхідність встановлення вказаного факту за рішенням суду зумовлено відсутністю у заявника, який є рідним братом померлого, документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року № 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть установленої форми), у зв`язку із введенням на території України з 24.02.2022 року воєнного стану, а також те, що смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території України. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті його брата та отримати відповідне свідоцтво про смерть. Під час розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, який є громадянином України, законодавства після смерті його брата в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що заявник на підставі п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»,

Outcome: approved