Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-05 00:00:00

26.07.2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.10.1993 року у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , про що цього ж дня було зроблено відповідний актовий запис № 28. За час спільного проживання у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. 18.11.2015 року вона змінила своє прізвище та ім`я на « [PERSON] » [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 18.11.2015 року. 16.02.2016 року нею знову було змінено прізвище та ім`я і після змін її прізвище, ім`я, по батькові стало - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 16.02.2016 року. Зазначає, що після реєстрації шлюбу вони з чоловіком чотири роки проживали у будинку батьків відповідача, а згодом перейшли проживати у свій будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . У своїх вимогах посилається на те, що внаслідок того, що кожен із них має різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і відповідно під час спільного проживання між ними постійно виникають сварки, скандали, істерики, відповідач тривалий час по відношенні до неї та їх дітей вчиняє психологічне насильство, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Вважає, що в подальшому спільне проживання з відповідачем [PERSON] являється неможливим у зв`язку з чим вона вирішила шлюб розірвати. Також вказує, що надання судом строку на примирення на її думку є недоцільним, оскільки шлюбні відносини між ними припинені вже тривалий час, а сам шлюб існує формально. Крім того зазначила, що у них з відповідачем неповнолітніх дітей немає, проте розірвати шлюб у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС вона не може, через те, що відповідач відмовляється з`являтися у відділ реєстрації актів цивільного стану та подати заяву про розлучення, і тому для розірвання шлюбу укладеного з відповідачем [PERSON] , вона змушена звернутися із позовною заявою до суду. Таким чином, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , а також стягнути з останнього на її користь понесені судові витрати по даній справі. В судове засідання позивач чи її представник не прибули, натомість останній надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] він підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, з підстав, викладених у позовній заяві, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 06.12.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 05.10.1993 року у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 28 (а.с.8). За час спільного проживання у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому, з підстав, викладених у її позовних вимогах. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами по даній справі, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги за №104 від 25.07.2024 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 25.07.2024 року та квитанції про сплату грошових коштів №039/2024 від 26.07.2024 року, витрати позивача на правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , із відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. згідно квитанції про сплату грошових коштів №039/2024 від 26.07.2024 року (а.с.13). Також, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, згідно квитанції до платіжної інструкції №0.0.3787136229.1 від 26.07.2024 року (а.с.5), а всього судових витрат 6211 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved