Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-03 00:00:00

Заявницею, 27.03.2023 року, подано до суду відповідну заяву, просила встановити факт перебування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання діда [PERSON] , померлого [INFO] , а також встановити факт перебування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання діда [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Вона є одинокою матір`ю, виховує синів [PERSON] та [PERSON] , одружена не була, записи про народження дітей були вчинені відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України. Сама виховує та утримує дітей, отримує державну соціальну допомогу як одинока малозабезпечена мати. Певну допомогу в утримання дітей надавали батьки. Її мати [PERSON] надає допомогу у догляді за онуками. Батько, надавав за життя суттєву матеріальну допомогу в утриманні дітей, передавав грошові кошти, придбавав продукти харчування, надавав допомогу у придбанні ліків для Назара, який є особою з інвалідністю. Часто проводив час з онуками, брав їх з собою додому. Після початку військової агресії був призваний на військову службу, та під час виконання бойового завдання отримав поранення, внаслідок якого помер [INFO] у Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. І.І.Мечникова. [PERSON] була сповіщена про смерть [PERSON] . З урахуванням вимог ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлення факту перебування [PERSON] та [PERSON] на утриманні [PERSON] необхідно для реалізації права на отримання ними одноразової грошової допомоги через загибель військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як особами, що перебували на утримання загиблого. Ухвалою від 28.03.2023 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою від 19.06.2023 року замінено неналежних заінтересованих осіб, Міністерство оборони України на Головне управління Національної гвардії України, [INFO] на Військову частину [NUMBER] . Відповідно до ухвали від 27.07.2023 року провадження у справі було закрито відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, постановою Харківського апеляційного суду від 02.11.2023 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 року без змін, постановою Верховного Суду від 06.03.2024 року касаційну скаргу представника заявниці [PERSON] було задоволено, скасовано ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційної інстанції та справу передано для продовження розгляду справи. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] [PERSON] , до суду не прибув, про час та дату розгляду справи заінтересована особа повідомлялась, представником надано суду 06.05.2023 року відзив на заяву, в якому зазначив, що відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 06.03.2024, вважають, що заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки між сторонами існує спір про право онуків загиблого [PERSON] на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, який має вирішуватися в порядку позовного провадження. Посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18), постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Зазначав, що правова природа правовідносин між учасниками справи регулюється вимогами ч.5 ст. 17, 46 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», та згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №168 заявниці слід доводи факт наявності права на пенсію у разі втрати годувальника, а не перебування на утримання. Окрім того, 09 серпня 2022 р. МВС України було прийнято наказ №484 «Про затвердженняПорядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України», який почав діяти з 30.08.2022 р. Військова частина [NUMBER] , як суб`єкт процесу призначення одноразової грошової допомоги, згідно п. 5 вказаного Порядку, в 10-денний строк із дня реєстрації всіх документів подає головному органу військового управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця, до якого обов`язково додаються документи, визначені пунктом 2 цих Порядку та умов. Зазначав, що обов`язок військової частини [NUMBER] подати Головному управлінню НГУ висновок щодо можливості виплати ОГД виникає тільки після подачі всіх необхідних документів. Після цього, головне управління НГУ після надходження документів, визначених пунктом 2 цих Порядку та умов, приймає рішення про призначення ОГД або провідмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання. Після прийняття рішення про призначення ОГД Головне управління НГУ (за наявності відповідних коштів державного бюджету) здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки уповноважених органів в установах Державної казначейської служби України. Отже, повноваження щодо прийняття рішення з приводу виплати ОГД та здійснення самої виплати належить Головному управлінню НГУ, а не військовій частині. Повноваження військової частини в питанні виплати ОГД обмежені лише збором документів, складням висновку та направленням його до Головного управління НГУ. З урахуванням наведених доводів вважав, що між заявником та військовою частиною [NUMBER] і Головним управлінням НГУ існує спір про право на отримання одноразової грошової допомоги,передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, що виключає можливість розгляду даної заяви в порядку окремого провадження. 08.10.2024 року представником заінтересованої особи військової частини [NUMBER] подано клопотання про залишення заяви без розгляду, з підстав наявності спору про право, ухвалою суду від 26.11.2024 року в задоволенні клопотання відмовлено. Представник заінтересованої особи Головного управління Національної гвардії України до суду не прибув, про час та дату розгляду справи був повідомлений, відзиву, заперечень, пояснень з приводу заяви не надходило. Представником заявниці 22.05.2023 року було подано додаткові пояснення до відзиву ВЧ 3017, в яких представник посилався на те, що вважає безпідставними доводи представника заінтересованої особи щодо наявності спору про право. Зазначав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 № 560/17953/21 висловила думку, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Таким чином, у разі встановлення факту перебування малолітніх дітей на утриманні загиблого діда, в них лише виникне право звернутися з заявою про присвоєння такої виплати у передбаченому наказом Міністерства внутрішніх справ України № 484 від 09.08.2022 року порядку, та чи буде така заява задоволена залежить вже від наявності в заявників документів, які підтверджують факти, необхідні для присвоєння такої виплати. Заявниця не зверталась до жодної установи за призначенням грошової допомоги у зв`язку зі смертю [PERSON] .. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2024 року у справі № 644/1574/23, перевіривши фактичні обставини справи дійшов наступного висновку: «Водночас у ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому, між [PERSON] та військовою частино [NUMBER] не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги». Окрім того, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в Національній гвардії України регулюється наказом Міністерства внутрішніх справі України № 484 від 09.08.2022 року, та у разі визнання факту перебування малолітніх дітей на утриманні загиблого діда, у Заявниці з`явиться право звернутися з заявою про виплату одноразової грошової допомоги або до Головного управління Національної гвардії України, або до Військової частини [NUMBER] , оскільки військова частина є останнім місцем проходження військової служби загиблого [PERSON] .. Просив вимоги заяви задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримала та просила її задовольнити. Посилалась на те, що її діти перебували на утриманні свого діда. Оскільки вона не має заробітку, отримує лише соціальну допомогу, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, вона потребувала допомоги. Батьки були розлучені, мешкали окремо, але не зважаючи на це батько приймав активну участь в її житті та житті її дітей. Батько [PERSON] повністю утримував її дітей. Він надавав матеріально допомогу грошима, передавав двічі на місяць кошти, в середньому по 15000 гривень, крім того, купував продукти харчування та привозив, забирав дітей на відпочинок, купував їм подарунки, надавав допомогу в лікуванні Назара. Знає, що батько працював з хрещеним, вони ремонтували машини, розмір заробітної плати не знає, але допомога від батька була суттєва, він повністю взяв на себе обов`язок по утриманню її дітей. Загибель батька поставила її та її дітей у край скрутне матеріальне становище, просити допомогу їй більше не має де, мати пенсіонерка, вона працювати не може, оскільки доглядає за хворим сином. Наполягала на тому, що обидва її сини перебували на утриманні діда. Представник заявниці доводи заяви підтримав, просив її задовольнити, посилався на те, що характер надання допомоги свідчить про обставини перебування на утриманні, фактично батько заявниці ніс всі витрати пов`язані з харчуванням, лікуванням, придбанням речей, окрім того, двічі на місяць надавав готівкові грошові кошти. Загибель [PERSON] негативно вплинула на забезпечення дітей, встановлення даного факту в подальшому буде підставою звернутись із заявою відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з метою отримання відповідної допомоги. Суд, вислухавши доводи учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Заявниця у справі [PERSON] , народилась [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] , є зареєстрованою за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорту, копією довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Заявниця у справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , діти зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтв про народження, довідками про присвоєння ідентифікаційного коду та копіями довідок з Реєстру територіальної громади м. Харкова. При реєстрації народження дітей, дані про батька [PERSON] та [PERSON] , в актовий запис про народження внесені відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру актових записів цивільного стану громадян про народження. [PERSON] є дитиною з інвалідністю, заявниці призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років, що підтверджується копією посвідчення. Відповідно до даних Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради [PERSON] перебуває на обліку в управління, як отримувач допомоги на дітей одиноким матеріям на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Період отримання допомоги з 01.06.2012 року по 30.11.2012 року, з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, з 01.09.2016 року до 31.08.2019 року, з 01.02.2022 року по 30.04.2023 року. Станом на 01.04.2023 року розмір допомоги складає 3773,92 гривні. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходу за період з 01.01.2019 року по 31.12.2022 року [PERSON] за період 2019 2020 року доходів не мала, протягом 2021 році отримала дохід у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів на загальну суму 37920,10 грн, в 2022 році отримала дохід у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів на загальну суму 36984,97 грн. [PERSON] , народився [INFO] , в м. Харкові, до 27.08.2003 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 26.09.2007 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до наданої копії паспорту є дані про реєстрацію шлюбу з [PERSON] , [INFO] , дані про дочку [PERSON] , [INFO] . За довідкою Реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований один. \~ \~ \~ \~За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходу за період з 01.01.2019 року по 31.12.2022 року податковий номер [PERSON] закритий 13.02.2023 року у зв`язку із смертю. За 4 квартал 2019 рік мав дохід у сумі 8121,45 грн від ТОВ «ДЖИБАЗА», за 1 квартал 2020 року мав дохід в сумі 11372,98 грн від ТОВ «ДЖИБАЗА», працював з 05.11.2019 року по 03.03.2020 року. З 02.12.2022 року перебував на службі в ВЧ [NUMBER] , сума отриманого доходу за 4 квартал 2022 року склала 43800,80 грн. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] у віці 53 років помер, причина смерті поліорганна недостатність, ушкодження внаслідок військових дій, що підтверджується копією довідки про смерть, копією свідоцтва про смерть. \~ \~ \~ \~Сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 08.03.2023 року за №105/МПЗ було направлено на адресу [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , [INFO] . \~ \~ \~ \~За даними [INFO] від 12.04.2023 року [PERSON] проходив військову службу у Національній гвардії України. До [INFO] із заявами про отримання одноразової грошової допомоги після смерті [PERSON] ніхто не звертався, [PERSON] із заявою про отримання одноразової допомоги також не зверталась. \~ \~ \~ \~За даними ВЧ [NUMBER] Національної гвардії України сержант [PERSON] , [INFO] , дійсно перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України в період з 02.12.2022 року по 13.02.2023 року. Станом на 31.05.2023 року заяв про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю [PERSON] до військової частини [NUMBER] не надходило. Рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається Комісією Головного управління Національної гвардії України та у разі прийнятого рішення про її призначення Головне управління Національної гвардії України здійснює переказ коштів на реєстраційний рахунок військової частини, яка в подальшому перераховує суму одноразової грошової допомоги одержувачу. \~ \~ \~ \~За інформацією Головного управління Національної гвардії України від 02.06.2023 року [PERSON] дійсно проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та був виключений зі списків особового складу військової частини у зв`язку із загибеллю, яка сталась [INFO] внаслідок вибухової травми. Станом на 02.06.2023 року заяв про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю [PERSON] до Головного управління Національної гвардії України не надходило. \~ \~ \~ \~За даними Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 17.10.20204 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] , відкрито спадкову справу, інших заяв не надходило, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи було допитано у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю заявниці, колишньою дружиною загиблого. З 2004 року була розлучена із загиблим, спільно не проживали, він мешкав окремо, але у них були добрі стосунки, він надавав допомогу спільній доньці. В подальшому, коли в 2012 та в 2013 році у доньки народились діти, загиблий [PERSON] постійно надавав допомогу доньці та онукам. Батько дітей був записаний зі слів доньки. Донька не працювала, єдиним доходом була соціальна допомога на дітей, молодша дитина має інвалідність. Дід надавав допомогу і на лікування, і придбавав продукти харчування, предмети гігієни. Приїздив кожного місця, передавав окремо грошові кошти, в середньому надавав 15000 грн на місяць, займався ремонтами транспортних засобів, але чеків, квитанції вони не збирали та розписок не складали. Дід дуже піклувався онуками, вони мали до нього прихильність, купляв їм подарунки, проводив дозвілля. Це єдина донька, єдині онуки, інших утриманців у нього не було. Фактично єдиний дохід був від діда, кошти у вигляді соціальної допомоги були мінімальними, а тому не покривали витрат на дітей. Наразі опинились дуже в скрутному становищі, ніхто не очікував, що [PERSON] загине. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці, зазначала, що [PERSON] як автослюсар займався ремонтами автомобілів, неодноразово його бачила коли він приїжджав до онуків, гуляв з ними, конкретно фактів передачі коштів не бачила, але знає, що [PERSON] купляв продукти харчування, дарував подарунки. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є хрещеним батьком заявниці, разом із [PERSON] працювали з 2017-2018 року, орендували бокс для ремонту автомобілей за усною домовленістю, їх було 4-5 чоловік, по різному, в залежності від кількості замовлень, окремо ніхто не оформлював приватне підприємство, в середньому дохід був на місяць від 15000 до 25000 гривень на кожного до початку війни, але могло бути і більше, 30000-35000 гривень, влітку більше, взимку менше, дуже сильно допомагав онукам, передавав постійно кошти, дзвонив, розпитував про справи. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає, знав за життя її батька, жили в одному будинку, спілкувались, стосунки дружні, [PERSON] часто приїжджав до доньки [PERSON] , де вона жила, зустрічались та спілкувались, знає, що він був рихтувальником зварювальником, займався зварювальними роботами, готував автомобілі до покраски, отримував кошти, в середньому від 20000 25000 гривень він мав, про це казав йому особисто, пропонував працювати спільно, винаймав гараж на Воєнведі та працював з [PERSON] та [PERSON] , які також є свідками. Наразі сам працює з [PERSON] та [PERSON] , прийшов працювати з ними пізніше, вже після загибелі [PERSON] . Зазначав, що подарунки [PERSON] для онуків часто привозив. Знає, що мати [PERSON] поховав, про інших родичів, окрім доньки та онуків, нічого не відомо. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] , суду пояснив, що [PERSON] заявницю у справі знає, а з 1987 року був знайомий з [PERSON] . Спільно починали працювати в 90 роках, після 1998 року стосунки припинились, а потім в 2017 році знову зустрілись, почали працювати спільно, ремонтувати автомобілі. [PERSON] почав з ним працювати в 2018 році. Орендували гаражні бокси, договори були усні, дохід в середньому 15000 - 25000 гривень, еквівалент від 500 до 1000 доларів за роботу на кожного в місяць. [PERSON] займався рихтуванням. До початку повномасштабного вторгнення працювали, дохід був відносно стабільний, коли менше, коли більше, а потім з початком війни він прийняв рішення піти у військо. Знає, що у [PERSON] двоє дітей, він періодично з ними зв`язувався, підтримував їх, спілкувався із дружиною колишньою, зв`язувався раз на два тижні, раз на місяць. Про інших родичів [PERSON] нічого не відомо, дружини іншої не було, мати померла, про інших дітей не відомо. \~ \~ \~ \~Дослідивши в сукупності надані суду докази, суд вважає, що вимоги заяви підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Доводи викладені в відзиві представника заінтересованої особи щодо наявності спору про право оцінені судом під час розгляду клопотання від 08.10.2024 року. Окрім того, враховуючи посилання заінтересованої особи в поданому відзиві про наявність підстав для залишення заяви без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. В даному випадку заявницею не встановлюється факт наявності права на отримання допомоги, не оскаржується прийняте рішення щодо відмови у призначенні допомоги, заявницею подано до суду заяву саме про встановлення факту перебування на утриманні. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, задоволення заяви має юридичне значення для заявниці. Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявниці та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. В Постанові Верховного Суду від 06.03.2024 року, в рамках даної справи, якою касаційну скаргу представника заявниці [PERSON] було задоволено, скасовано ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційної інстанції, та в самі постанові в мотивах, з яких виходить Верховний Суд та застосованих нормах права зазначено, що між [PERSON] та військовою частино [NUMBER] не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи викладені у відзиву щодо наявності спору про право не є обґрунтованими. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Досліджені судом письмові докази, в їх сукупності, надають суду підстави для висновку про те, що малолітні онуки загиблого [PERSON] перебували на його утриманні. Допомога, яка надавалась онукам була постійним та основним джерелом засобів до існування з урахуванням розміру допомоги та розміру соціальної допомоги заявниці. Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування малолітніх онуків на утриманні загиблого діда судом не встановлено, також в ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] інших родичів окрім заявниці та її дітей не має. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити подану заяву.

Outcome: approved