Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-02 00:00:00

08.10.2021 позивач КП "ХТМ" завернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] , заборгованість за послуги опалення та гарячу воду за період з 01.03.2013 по 31.08.2021 у розмірі 84155 грн. 59 коп, та судовий збір. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що КП «ХТМ» надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач отримує послуги з опалення та за період з 01.03.2013 по 31.08.2021 не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 14.09.2022 позовні вимоги КП «ХТМ» до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з опалення та гарячу воду за період з 01.03.2013 по 31.08.2021 в розмірі 84\~155 (вісімдесят чотири тисячі сто п`ятдесят п`ять) гр. 59 коп., стягнуто три відсотки річних у розмірі 1849,92 гр., інфляційні витрати у сумі 3828,16 гр., а всього 5678 (п`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) гр. 08 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі 2270,00 гр. 28.06.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Шинкарчук А.В. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування заяви зазначив, що відповідач не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату проведення засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова №953/19156/21, 2/953/1321/22 від 14.09.2022 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У разі надходження клопотання про застосування строку позовної давності, просила розглянути його у відповідності до п. п. 12, 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Шинкарчук А.В. в судове засідання не з`явились, представник надав заяву з проханням слухати справу без його участі, просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних, оскільки застосування положень ст. 625 ЦК України можливе виключно, якщо боржник, прострочив виконання грошового зобов`язання. Однак, відсутність рахунків з боку позивача унеможливлює виконання відповідачем обов`язку по їх сплаті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачі відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є абонентом КП "Харківські\~теплові мережі", відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати комунальних послуг за період з 01.03.2013 по 31.08.2021 утворилась заборгованість у розмірі 84155,59 гр. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зважаючи на те, що відповідачем зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду). Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Отже, до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності з урахуванням п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та задовольнити позовні вимоги за період з квітня 2017 року по квітень 2021 року, що становить 56\~165,21 грн. В задоволені позовних вимог за період з березня 2013 року по березень 2017 року відмовити. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Щодо заперечень відповідача проти застосування до суми заборгованості індексу інфляції та 3% річних передбачених ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Отже, за наявності у боржника, обов`язку що місяця до 20 числа, сплачувати грошові кошти за послуги надані позивачем, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних у сумі 1849,92 грн., а також інфляційні витрати у сумі 3828,16 грн. Крім того, згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13573 від 17.09.2021 року. Судом позовні вимоги задоволені на 66,74 %, отже судовий збір підлягає стягненню у сумі 1515 грн., що становить 66,74 % від 1515 грн.

Outcome: partial