Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] 15.10.2024 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на пенсію у розмірі 21712,56 грн за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 в порядку спадкування за законом, яка нарахована та належала її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь [PERSON] 21712,56 грн пенсії, що нарахована та належала її чоловікові - [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як вдова військового пенсіонера. Пенсія призначена з 02.12.2021 у зв`язку із смертю годувальника - [PERSON] . Згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №380/1242/20 відповідач перерахував пенсію [PERSON] із 01.01.2018 із розрахунку 85% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №101306017693/59 сума доплати на підставі даного рішення суду, яка належить [PERSON] , становить 21712,56 грн за період часу з січня 2018 року по жовтень 2020 року. Зазначена сума була нарахована [PERSON] , проте не була виплачена. Листом від 02.09.2024 відповідач на запит повідомив, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються членам сім`ї, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У зв`язку з тим, що з такою заявою [PERSON] у встановлений законом строк до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зверталася, тому правові підстави для виплати зазначених коштів - відсутні. З матеріалів спадкової справи №186/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями [PERSON] за законом є його дружина: [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до поданих заяв [PERSON] та [PERSON] , відмовилися від належної їм частки спадкового майна за законом на користь своєї матері - [PERSON] . Ухвалою судді від 17.10.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків. 30.10.2024 на виконання вимог ухвали судді від 17.10.2024, позивачем [PERSON] подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, а саме долучено квитанцію про сплату судового збору на реквізити Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою судді від 06.11.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. 18.11.2024 представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Болюбою О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №380/1242/20, в якому предметом розгляду був спір щодо перерахунку пенсії, не присуджено конкретну суму пенсії, яку належало виплатити [PERSON] . Так, на виконання вказаного рішення суду проведено перерахунок пенсії, зокрема, доплата з 01.01. 2018 по 31.10.2020 становить 21712 грн 56 коп. Згідно з обліком рішень суду, що набрали законної сили, виконання яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, зазначене рішення суду включено до обліку рішень суду. В свою чергу, [PERSON] до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії не звертався. Зазначає, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Щодо черговості виплати коштів за рішеннями суду, які набрали законної сили, зазначила, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 №1156 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік, в якому на 2024 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 500 млн. грн. Станом на даний час, Головним управлінням проведено виплату заборгованості за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Ухвалою суду від 19.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав у такому наведених, просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Білінська Л.Я. проти задоволення позову заперечила, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просить розгляд справи здійснювати без її участі. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Так, судом встановлено, що 26.06.1976 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №172, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.12.2021 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №380/1242/20, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з розрахунку 85% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат. На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії, відповідно до якого доплата з 01.01.2018 по 31.10.2020 становить 21712 грн 56 коп (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30.11.2021 (а.с.15). Відповідно до протоколу за пенсійною справою 1306023911 від 02.12.2021, на підставі заяви [PERSON] , їй призначено пенсію в разі втрати годувальника - її чоловіка [PERSON] , з 02.12.2021 довічно на 1 утриманця. Після смерті [PERSON] у П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №186/2022 (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.02.2023 державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] , в тому числі з врахуванням часток спадщини, від яких відмовилися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] на її користь. Таким чином, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] . Згідно відповіді на адвокатський запит начальника юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Страхоцької О. від 02.09.2024, у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом строк (6 місяців після смерті спадкодавця) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зверталась, правові підстави для виплати останній коштів, нарахованих її померлому чоловіку [PERSON] на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №380/1242/20, відсутні. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 вказаного Закону визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 у справі №428/6685/19, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено та набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що [PERSON] оскаржував дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а суми пенсії, що належали [PERSON] залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд прийшов до висновку, що його дружина - позивач у справі [PERSON] успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України. Відтак, з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягає стягненню на користь позивача 21712 грн 56 коп, згідно розрахунків доплати пенсії, проведених відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на пенсію в розмірі 21712 грн 56 коп за період з 01.01.2018 по 31.10.2020, в порядку спадкування за законом, яка нарахована та належала її чоловікові, [PERSON] , який помер [INFO] , та не була йому виплачена за життя, та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь [PERSON] вказану недоотриману суму пенсії. Доводи представника відповідача, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 розмір пенсії померлого [PERSON] не обчислювався, а отже сума недоотриманої пенсії відсутня, не знайшли свого підтвердження, оскільки невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ця сума вважається такою, що належить до виплати спадкодавцю. В матеріалах справи відсутні дані, що за життя [PERSON] було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020, а з розрахунку відповідача вбачається, що останній сам безпосередньо здійснював перерахунок недоотриманої за життя спадкоємцем пенсії, однак не виплатив в зв`язку з відсутнім фінансуванням. Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що недоотримана пенсія спадкодавцю за життя не була виплачена у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування, не впливають на законність судового рішення та на права позивача щодо стягнення недоплаченої пенсії на її користь як спадкоємця особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала. Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватись через відсутність відповідного фінансування. При цьому ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» у рішенні від 08 листопада 2005 року, справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30 листопада 2004 року та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору в повному розмірі, що становить 1211,20 грн.

Outcome: approved