Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~Ужгородського міськрайонного\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Михалків\~Богдан Степанович\~в якому\~просить суд\~розірвати шлюб\~між нею\~та відповідачем,\~укладений 30\~січня 2021\~року,\~зареєстрований Ужгородським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Івано-Франківськ),\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №67,\~видано свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] та стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та 4000 грн щомісячно на утримання позивача з моменту звернення до суду до досягнення сином трирічного віку. Також позивачка просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що на даний час стосунки з відповідачем погіршились, останній проживає в іншій сім`ї, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. За таких умов збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 02.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач 23.10.2024 через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому визнає позов в частині позовних вимог, а саме розірвання шлюбу між сторонами по справі та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сторін. Таке утримання дитини за погодженням з позивачкою він здійснює добровільно шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивачки за попереднім погодженням суми платежу та термінів сплати. Проте вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на її утримання у розмірі 4000,00 необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення судом, з огляду на наступні обставини. Відповідач стверджує, що на даний час позивачка проживає у фактичному незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, має намір розірвати шлюб з метою реєстрації нового шлюбу, відповідно, чоловік, з яким проживає позивачка зобов`язаний утримувати свою жінку під час її непрацездатності, у тому числі і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не має змоги платити такий розмір аліментів, одночасно на дитину і колишню дружину, позивач сама у позовній заяві вказує на те, що у неї немає відомостей про місце роботи та доходи відповідача, відповідно тому вимога про сплату аліментів була сформована у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач до суду не з`явився. Його представник адвокат Михалків Б.С. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справи без його участі та проти позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 30 січня 2021 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис за №67, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний актовий запис №166. Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, обоє втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та дружби між ними. Відносини між подружжям зіпсовані, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. Сторони не підтримують шлюбних відносин, такі фактично припинились. Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не заперечується і самим відповідачем. Статтею 8 ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач визнає позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно з ч.ч.8, 9 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч.2, 4, ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приписами ч.6 ст.84\~СК України визначено право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85\~СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною, до досягнення останньою трирічного віку. Отже,\~аналіз даних\~положень сімейного\~законодавства України\~передбачає право\~дружини-матері\~на утримання\~чоловіком-батьком\~до досягнення\~дитиною трирічного\~віку незалежно\~від того\~чи вона\~працює та\~незалежно від\~її матеріального\~становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~при вирішенні\~питання щодо\~стягнення аліментів\~на утримання\~дружини до\~досягнення дитиною\~трьох років,\~суд бере\~до уваги\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13.06.2018 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84\~СК України дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів також керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 2000грн. на утримання останньої до досягнення дитиною трьох річного віку, починаючи з 18.09.2024 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд\~вважає за\~необхідне допустити\~дане рішення\~суду до\~негайного виконання\~у межах\~сплати платежу\~аліментів за\~один місяць. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: partial