Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

09 січня 2019 року [PERSON] звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 169917,48 грн. неустойки за період з 01.05.2015 року по 02.05.2018 року та 40000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Богуславський районний суд Київської області рішенням від 31 серпня 2017 року по справі №358/630/17 задовольнив його позов до ПАТ «Укртрансгаз» та постановив стягнути з відповідача на його користь 217416,26 гривень середнього заробітку, 35581,55 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та 10000 гривень моральної шкоди. 19 січня 2018 року Апеляційний суд Київської області своєю постановою по справі №22ц780/79/2018р. змінив рішення Богуславського районного суду Київської області по справі №358/630/17 від 31.08.2017 і постановив стягнути з ПАТ «Укртрансгаз» на його користь 291929,35 гривень середньої заробітної плати. В решті, рішення Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 залишено без змін. Цим самим, судом було визнано факт невиконання АТ «Укртрансгаз» грошового зобов`язання перед ним по виплаті заробітної плати всупереч вимогам ст. 119 КЗпП України. Лише 02.05.2018 присуджені кошти були перераховані йому на банківський рахунок, а тому на його користь із відповідача підлягають стягненню в порядку ст. ст. 548, 549, 611 ЦК України сума неустойки в розмірі 169917 гривень 48 коп. за період з 01.05.2015 по 02.05.2018. Також позивач вказує на те, що внаслідок вказаної протиправної поведінки відповідача йому завдано моральної шкоди, оскільки відповідач порушив його законні права на отримання присуджених судом коштів, що стало причиною його душевних страждань, а також призвели до погіршення фінансово-матеріального стану його сім`ї. Протиправна поведінка відповідача впливає на його соціально- психологічний стан, завдає йому великих душевних страждань та мук, а також змушує його витрачати свій особистий час та кошти на судовий розгляд по вирішенню створених відповідачем проблем. Розмір моральної шкоди він оцінює в 40000 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу, вищевказані матеріали заяви передані для розгляду судді Корбуту В.М. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Корбута В.М. від 15 січня 2019 року, постановлено справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення неустойки, передати за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 42-А). (т. 1 а.с.28) Згідно постанови Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 55, 56). 27 березня 2019 року справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу, вищевказані матеріали заяви передані для розгляду судді Корбуту В.М. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Корбута В.М. від 29 березня 2019 року, справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с.65) 17 грудня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути із відповідача АТ «Укртрансгаз» на його (позивача) користь 165611,13 грн. неустойки за період з 01.05.2015 по 02.05.2018, 16230 грн. трьох процентів річних, 76007,05 грн. інфляційних втрат та 40000 гривень моральної шкоди (т. 1 а.с. 130 -135). Згідно ухвали судді Корбута В.М. від 24 грудня 2019 по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 140). Згідно розпорядження керівника апарату суду від 11 грудня 2020 року № 133, в зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Корбута В.М., 11 грудня 2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і зазначена справа отримана головуючим суддею Кіхтенком С.О. Згідно розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 123 від 25.06.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу Богуславського районного суду Київської області та рішення зборів суддів Богуславського районного суду Київської області від 19.06.2024 № 9, у зв`язку із припиненням трудових відносин судді Кіхтенка С.О. (звільнення судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка Сергія Олександровича на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України), здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024, автоматизованою системою документообігу дану справу розподілено судді Лебединець Г.С. Згідно розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 143 від 11.07.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пункту 2.3.52. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу Богуславського районного суду Київської області та рішення зборів суддів Богуславського районного суду Київської області від 04.07.2024 № 10 з урахуванням спеціалізації «Трудовий спір», здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024, автоматизованою системою документообігу дану справу розподілено судді Тітову М.Б. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 12 вересня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до АТ «Укртрансгаз» про стягнення неустойки, трьох процентів річних, інфляційних втрат та моральної шкоди та призначено судовий розгляд справи по суті. 28.08.2019 представником відповідача Пахомовою О.А. подано відзив на позов, в якому представник відповідача вказала на те, що враховуючи наявність трудового спору у справі 358/630/17, на яку здійснив посилання позивач, позовні вимоги у справі № 358/28/19 про стягнення неустойки та 3 % річних із посиланням на ст. ст. 548-550, 625 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» є необгрунтованими та безпідставними. Положення зазначених норм цивільного права регулюють правові відносини забезпечення виконання зобов`язання цивільно-правового характеру, а саме стаття ст. 548 ЦК України містить загальні умови забезпечення виконання зобов`язання. Виходячи із змісту цієї правової норми, можна виділити дві загальні умови: забезпечення виконання може мати місце тільки тоді, коли це встановлено законом або договором. Тобто забезпечення виконання не відбувається автоматично. Воно виникає тільки за домовленістю сторін або у випадках, прямо передбачених законом (а не іншим актом цивільного законодавства ст. 4 ЦК України), без урахування волі боржника та кредитора; забезпечення зобов`язання, виходячи з його похідності, повинне здійснюватися лише відносно дійсного зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частина перша ст. 548 ЦК України закріплює правило відносно того, що виконання зобов`язання забезпечується, якщо це (поряд із законом) встановлено договором. Виходячи з положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Дія норм даного Закону розповсюджується на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також на фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності. В позовній заяві у справі № 358/28/19 позивач посилається на рішення та постанову судів першої та апеляційної інстанцій, які розглядали справу, що носить характер та предмет індивідуального трудового спору, тобто, розглядалися неврегульовані розбіжності між працівником та роботодавцем, які регулюються нормами трудового права. Таким чином, між відповідачем та позивачем відсутні будь які господарські або цивільно-правові відносини, натомість відносини, що були предметом спору у справі № 358/630/17 є виключно трудового характеру. Виходячи з наведеного вище, у позивача відсутні правові підстави для нарахування неустойки в сумі 178 689,60 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн. Крім того, позивачем не надано доказів та не вказано на підставі яких конкретних даних, документів здійснювалися розрахунки неустойки в сумі 178689,60 грн. та підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн. В поясненнях поданих до суду 18.11.2020 (т.1 а.с. 214-222) представником відповідача стосовно періоду нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат вказано на те, що відповідно до рішення Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 у справі № 358/630/17, яке набрало законної сили 19.01.2018: «Позивач звернувшись до суду з позовом просив стягнути з AT «Укртрансгаз» на його користь 290 906 гривень 16 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 06.05.2015 по 31.08. 2017 та 20 0000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та зобов`язати відшкодувати індексацію інфляції та компенсації втрати частини заробітної плати. Рішенням суду частково задоволено позовні вимоги [PERSON] : «Стягнуто із ПАТ «Укртрансгаз» на користь [PERSON] 217 416 гривень 26 коп. середнього заробітку за період з 01.05.2015 по 31.08.2017, 35 581 гривень 55 коп. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та 10 000 гривень моральної шкоди, всього 262 997 (двісті шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 81 коп.». При цьому, [PERSON] відмовлено у задоволенні частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, тобто судом не застосовано положення ст. 625 ЦК України. Натомість [PERSON] повторно звернувся з позовним до AT «Укртрансгаз» у справі № 358/28/19 щодо стягнення з 165 611,13 грн - неустойки за період з 01.05.2015 по 02.05.2018, 16230 грн - 3% річних, 76007,05 грн - інфляційних втрат та 40 000,00 грн. - моральної шкоди. Водночас, у заяві про уточнення вимог позивач посилається на судову практику, згідно якої період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат проводиться з моменту набрання рішенням суду законної сили. Якщо слідувати правовій позиції [PERSON] , то період нарахування інфляційних втрат та 3% річних обраховується не з 06.05.2015 по 31.08.2017, як зазначено у заяві про уточнення позовних вимог, а з моменту набрання рішенням законної сили, тобто з 19.01.2018 по 02.05.2018 - дату сплати AT «Укртрансгаз» грошової суми визначеної у рішенні суду. Отже, період нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем, суперечить його правовій позиції та судовій практиці на яку останній посилається, а тому сторона відповідача вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необгрунтованими. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також зазначив що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мотлях О.О. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обгрунтування викладене у відзиві на позов та в додаткових поясненнях. Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] , виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 по справі №358/630/17 задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Укртрансгаз» та постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 217416,26 грн. середнього заробітку за період з 01 травня 2015 року ро 31 серпня 2017 року, 35581,55 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та 10000 грн. моральної шкоди. 19.01.2018 Апеляційний суд Київської області своєю постановою по справі №22ц780/79/2018 змінив рішення Богуславського районного суду по справі №358/630/17 від 31.08.2017 і постановив стягнути з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивача 291929,35 грн. середнього заробітку за період з 06 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року. В решті рішення Богуславського районного суду від 31.08.2017 залишено без змін. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 по справі №358/630/17 набрало законної сили 19.01.2018. Згідно виконавчого листа № 358/630/17 від 19.01.2018 виданого Богуславським районним судом Київської області, Печерським районним відділом ДВС міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві 23.02.2018 розглянуто заяву стягувача та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» на користь [PERSON] суми у розмірі 301929,35 грн. 02.05.2018 присуджені кошти були перераховані на банківський рахунок позивача. Згідно постанови заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30.07.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 358/630/17 від 19.01.2018 виданого Богуславським районним судом Київської області закінчене у зв`язку з виконанням рішення суду згідно виконавчого документу. Позивачем звернуті вимоги до відповідача про стягнення із відповідача АТ «Укртрансгаз» на його (позивача) користь 165611,13 грн. неустойки за період з 01.05.2015 по 02.05.2018, 16230 грн. трьох процентів річних, 76007,05 грн. інфляційних втрат та 40000 гривень моральної шкоди. Зазначені вимоги позивача є безпідставними та не грунтуються на положеннях чинного законодавства України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статті 546, 548, 549, 625 ЦК України розміщені в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначають загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширюють свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частина перша ст. 548 ЦК України закріплює правило відносно того, що виконання зобов`язання забезпечується, якщо це (поряд із законом) встановлено договором. Виходячи з положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання необхідно з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що нарахування неустойки, інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові. Підстав для застосування у даній справі до правовідносин, що склались між сторонами, вимог частини п`ятої статті 11 ЦК України, яка визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, та ст. ст. 548, 549, 625 ЦК України немає, так як між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються спеціальними нормами трудового права. Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Кодексом законів про працю України, а відповідач не є боржником по відношенню до позивача у цивільно-правових відносинах, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача неустойки, інфляційних втрат, трьох процентів річних у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати та затримкою у виконанні судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року по справі №757/14073/16-ц, постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі №753/10967/16-ц від 17 січня 2019 року по справі №296/1390/18, від 24 жовтня 2018 року по справі №461/5101/16-ц. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача моральної шкоди в сумі 40000 гривень, суд враховує наступне. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для його організації свого життя. При цьому, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника. Як роз`яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та з`ясувати, чи є вина останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Як встановлено вище, рішення Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 року по справі № 358/630/17 набрало законної сили 19.01.2018 року. При цьому в рішенні суду не вказано, що воно підлягає до негайного виконання. На виконання виконавчого листа № 358/630/17 від 19.01.2018 виданого Богуславським районним судом Київської області, Печерським районним відділом ДВС міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві 23.02.2018 розглянуто заяву стягувача та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» на користь [PERSON] суму у розмірі 301929,35 грн. Постанова Печерського районного відділу ДВС від 23.02.2018 отримана ПАТ «Укртрансгаз» 02.03.2018 (№1001ВХ-18-2458). На виконання постанови Печерського районного відділу ДВС від 23.02.2018, філією УМГ «Черкаситрансгаз» відповідно до платіжного доручення № 7598 від 23.03.2018 перераховано Печерському районному відділу ДВС кошти в сумі 301 929,35 грн. на користь [PERSON] . Тим самим відповідач виконав рішення Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 у справі № 358/630/17 та постанову Апеляційного суду Київської області від 19.01.2018 у справі № 33ц/780/79/2018 в повному обсязі. Той факт, що рішення суду за яким на користь [PERSON] стягнуто з відповідача кошти в сумі 301 929,35 грн., набрало законної сили ще 19.01.2018 року, проте було виконане лише 23.03.2018 року, не свідчить про вину відповідача, оскільки виконання рішення суду відбулося в найкоротші терміни після пред`явлення виконавчого листа до виконання, відкриття виконавчого провадження та отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Також, суд звертає увагу, що питання про стягнення моральної шкоди за порушення строків виплати середнього заробітку за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року було вирішено справі №358/630/17, оскільки рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2017 було задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Укртрансгаз» та постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 217416,26 грн. середнього заробітку за період з 01 травня 2015 року ро 31 серпня 2017 року, 35581,55 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та 10000 грн. моральної шкоди. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між ними, а також про відсутність вини відповідача в затримці виконання рішення суду по справі №358/630/17. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed