Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-26 00:00:00

В лютому 2024 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє його представник адвокат Повалій О.В., до [PERSON] про поділ майна, який обґрунтований тим, що 16.09.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2023 року. За період шлюбу за сумісні кошти для потреб сім`ї 24.11.2017 року позивач та відповідач придбали у власність нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу. У вказаному Договорі відповідач зазначена як покупець, право власності на квартиру було зареєстровано на її ім`я. У 2023 році позивач припинив мешкати у вищезазначеній квартирі. Наразі там проживає відповідач з їхнім малолітнім сином, на утримання якого з позивача стягуються аліменти. Після від`їзду позивача, відповідач без відома останнього змінила замки на вхідних дверях та не визнає, що їхні з позивачем права на квартиру є рівними. Будь-які спроби вирішити спір у позасудовому порядку не мали успіху, тому позивач вимушений звернутися до суду задля забезпечення своїх прав та можливості у майбутньому вільно розпоряджатися належним йому майном. На підставі викладеного, просив суд визнати квартиру, яка розташована за вищевказаною адресою, об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , та розподілити її визнавши право власності по 1/2 частини вищезазначеної квартири за кожним із подружжя. Ухвалою суду від 18.03.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. 11.04.2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Страх В.О., надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , в якій зазначено, що 16.09.2017 року між сторонами було укладено шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2023 року вказаний шлюб був розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 24.11.2017 року, лише через два місяці після укладення шлюбу, на ім`я [PERSON] було придбано і зареєстровано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Квартира придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.11.2017 року. Спірну квартиру було придбано виключно за особисті кошти позивача за зустрічним позовом - [PERSON] , набуті нею до шлюбу. Так, ще у січні 2011 року на ім`я [PERSON] були внесені кошти в АТ «Укрсиббанк» у розмірі 5050,00 євро, які накопичувалися весь проміжок часу до придбання спірної квартири і лише 14.11.2017 року, за 10 днів до купівлі нерухомого майна, були зняті з депозитного рахунку [PERSON] та використані для придбання нерухомого майна. На придбання квартири було знято 4623,12 євро, що еквівалентно 142735,86 грн на день зняття. Відповідно до п. 4 вказаного Договору, вартість вищевказаної квартири за взаємною згодою сторін становить 156780,00 грн, які довірена особа продавця отримала від покупця шляхом проведення безготівкового розрахунку до підписання цього договору. Різниця між ціною продажу та розміром знятого депозиту складає всього суму у розмірі 14044,14 грн, яка була додана позивачем також з особистих збережень. Таким чином, квартира придбана за особисті кошти, а не за спільні кошти сімейного бюджету. Крім того, за спільні кошти сторін було придбано транспортний засіб марки ГАЗ модель 33021, 2001 рік випуску, номер кузова (шасі, рама) у договору купівлі-продажу транспортного засобу 33020010119254, VIN [NUMBER] . Транспортний засіб знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача та оформлений на ім`я відповідача. Просила суд визнати, що вищевказана квартира за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] . Також визнати, що вищезазначений транспортний засіб є спільною сумісною власністю сторін, частки яких є рівними, по 1/2 частині кожному, та поділити між [PERSON] та [PERSON] набуте майном наступним чином: визнати за [PERSON] право власності цілою частиною на вищевказаний транспортний засіб марки ГАЗ, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 121120,00 грн за 1/2 частину автомобіля, яка належить позивачу за зустрічним позовом, припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно, та стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на сплату судового збору. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.04.2024 року через систему «Електронний суд», представник відповідача [PERSON] адвокат Страх В.О. зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, лише через два місяці після укладення шлюбу, на ім`я [PERSON] було придбано і зареєстровано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Квартира придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.11.2017 року. Спірну квартиру було придбано виключно за особисті кошти позивача за зустрічним позовом - [PERSON] , набуті нею до шлюбу. Так, ще у січні 2011 року на ім`я [PERSON] були внесені кошти в АТ «Укрсиббанк» у розмірі 5050,00 євро, які там накопичувалися весь проміжок часу до придбання спірної квартири і лише 14.11.2017 року, за 10 днів до купівлі нерухомого майна, були зняті з депозитного рахунку [PERSON] та використані для придбання нерухомого майна. На придбання квартири було знято 4623,12 євро, що еквівалентно 142735,86 грн на день зняття. Відповідно до п. 4 вказаного Договору, вартість вищевказаної квартири за взаємною згодою сторін становить 156780,00 грн. Різниця між ціною продажу та розміром знятого депозиту складає всього суму у розмірі 14044,14 грн, яка була додана також з особистих збережень. Таким чином, квартира придбана за особисті кошти [PERSON] , а не за спільні кошти сімейного бюджету. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 11.04.2024 року зустрічний позов [PERSON] було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. 25.04.2024 року від представника відповідача за зустрічним позовом адвоката Повалій О.В. у справі надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не був обізнаний про існування депозитного рахунку та не знає яким шляхом відбувалося поповнення коштів на ньому. Сторони до укладення шлюбу вже проживали спільно близько трьох років. Позивач за зустрічним позовом не працювала, у той час як відповідач здійснював підприємницьку діяльність та дбав про їх належне матеріальне забезпечення. Відповідач за зустрічним позовом не заперечує, що вони збирали кошти, але вони здійснювали ці накопичення спільно і з метою придбання квартири після укладення шлюбу, що й було реалізовано. Відповідачу за зустрічним позовом невідомо куди була витрачена позивачем зазначена у зустрічній позовній заяві сума грошових коштів, знята з її депозитного рахунку. Окрім того, в пункті 13 Договору купівлі-продажу від 24.11.2017 року зазначено: «Покупець стверджує, що вищевказана квартира набувається нею в спільну сумісну власність. 24.11.2017 за реєстровим № 797 отримано згоду другого з подружжя про згоду на купівлю вищевказаної квартири.». Також щодо заявленої вимоги про визнання транспортного засобу ГАЗ модель 33021, 2001 рік випуску, спільною сумісною власністю сторін [PERSON] заперечує, оскільки право власності на спірний автомобіль за останнім зареєстроване не було, відповідач за зустрічним позовом не набув права власності на даний транспортний засіб, який відповідно не може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Просив суд задовольнити позовні вимоги за первісним позовом та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Ухвалою суду від 04.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача-відповідача та витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Вакуліч О.С. та з Територіального сервісного центру МВС №1248 докази у справі. 04.06.2024 року на підставі ухвали суду було задоволено клопотання представників сторін та витребувано з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області докази у справі. Ухвалою суду від 08.07.2024 року підготовче судове засідання відкладено на підставі заяв представників сторін. Ухвалою суду від 29.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 28.10.2024 року розгляд справи було відкладено на підставі заяви представника позивача-відповідача. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Повалій О.В. просили суд задовольнити позовні вимоги за первісним позовом, розділивши між позивачем та відповідачем квартиру, по 1/2 частини на кожного, та відмовити у задоволенні позовним вимог за зустрічним позовом. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Страх В.О. зазначив, що відсутні докази про придбання спірної квартири за спільні кошти сторін, а також докази наявності коштів у позивача для придбання квартири. Квартира придбана через 2 місяці після реєстрації шлюбу. Крім того, наявний договір купівлі-продажу транспортного засобу [PERSON] . Витрати на правову допомогу вважає завищеними. Просив суд у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити. Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір`ю [PERSON] . Останній проживав разом з [PERSON] до одруження більше 2 років. Після одруження [PERSON] та [PERSON] переїхали та проживали окремо. [PERSON] не працювала. [PERSON] займався підприємницькою діяльністю торгівля продуктами. Про наявний грошовий депозит у [PERSON] свідок не знала. Квартира була куплена за кошти [PERSON] та суму грошей в розмірі приблизно 2500,00 доларів додали батьки. За кошти батьків проведено ремонт в квартирі. Наразі [PERSON] проживає за орендованій квартирі, оскільки [PERSON] було змінено замки в квартирі. У [PERSON] був автомобіль, який використовувався ним для підприємницької діяльності. Допитаний у судовому засідання в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідним племінником. До одруження [PERSON] та [PERSON] проживали у батьків [PERSON] . Після одруження подружжя купило житло, робили в ньому ремонт. Все, що було придбано в квартиру куплено за кошти [PERSON] та його батьків. [PERSON] не працювала. На придбання квартири батьки [PERSON] також давали кошти. [PERSON] придбала автомобіль марки Пежо, який оформила на свою матір. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 3 ст. 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши представників сторін та пояснення свідків дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 16 вересня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 10) Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 9) Згідно з копією рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2023 року у цивільній справі №212/4715/23, шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 11) 24 листопада 2017 року між [PERSON] (продавцем), від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] , та [PERSON] (покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна від 22.11.2017, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «АТРІ-ГРУП», вартість вищевказаної квартири становить 145710,00 грн (п.п. 1, 3 Договору), що підтверджується копією вказаного Договору, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 45-46) Згідно з п. 4 Договору, вартість вищевказаної квартири за взаємною згодою сторін становить 156780,00 грн. Відповідно до п. 13 Договору, покупець стверджує, що вищевказана квартира набувається нею в спільну сумісну власність. 24.11.2017 за реєстровим № 797 отримано згоду другого з подружжя про згоду на купівлю вищевказаної квартири. Заява зберігається в справах нотаріуса. Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Вакуліч О.С. 24.11.2017 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №348266338 від 27.09.2023 року, [PERSON] на праві власності належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, на підставі Договору купівлі-продажу квартири серії та номер: 799, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Вакуліч О.С. 24.11.2017 року. (а.с. 12) Згідно з копією Звіту про оцінку нерухомого майна від 19.02.2024 року, долученого до первісного позову, ринкова вартість вищевказаної двокімнатної квартири, загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 790000,00 грн. (а.с. 13-22) Згідно з відомостями, що містяться в Довідці про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 09.04.2024 року, наданої представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, оціночна вартість вищевказаної двокімнатної квартири, загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 548190,67,00 грн. (а.с. 41-42) Згідно з копією Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7167/20/011066 від 01.04.2020 року, [PERSON] був придбаний транспортний засіб, а саме транспортний засіб марки ГАЗ модель 33021, 2001 рік випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] ,VIN [NUMBER] . Ціна транспортного засобу за домовленістю сторін становить 1000,00 грн. (а.с. 47) Також на підтвердження позовних вимог за зустрічним позовом було надано копію Договору комісії №7167/20/011066 від 01.04.2020 року щодо продажу вищевказаного транспортного засобу та копію Акта огляду реалізованого транспортного засобу від 01.04.2020 року, де у відомостях про покупця зазначено - [PERSON] . (а.с. 61-62) Відповідно до копії Виписки за клієнтським рахунком [PERSON] № [NUMBER] за період з 29.01.2011 по 15.11.2017 роки, 15.02.2011 року на банківський рахунок № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON] ) були внесені кошти в АТ «Укрсиббанк» у розмірі 5050,00 євро. 14.11.2017 року грошові кошти у розмірі 4623,12 євро, що еквівалентно 142735,86 грн на день зняття, були зняті з депозитного рахунку [PERSON] (а.с. 48-56) На підтвердження позовних вимог за зустрічним позовом в матеріалах справи містяться індивідуальні відомості Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-5, відносно [PERSON] за період з 2010 по 2022 роки. (а.с. 58-59) [PERSON] з 18.03.2013 року по 05.02.2020 року був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа підприємець. (а.с. 100) Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Вакуліч О.С. за вих. №99/01-16 від 02.07.2024 року, наданої на виконання ухвали суду від 04.06.2024 року, [PERSON] і [PERSON] було роз`яснено, що квартира набувається ними за спільні кошти та буде об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, про що свідчить п. 13 Договору купівлі-продажу та про що вказано в заяві-згоді. Також до відповіді було додано копію заяви-згоди [PERSON] від 24.11.2017 року, в якій зазначено, що гроші, які будуть витрачені на купівлю вищевказаної квартири (за адресою: [ADDRESS] ), є спільною сумісною власністю. [PERSON] відомо, що придбана квартира буде об`єктом права спільної сумісної власності як такий, що набувається сторонами за час шлюбу. (а.с . 127-128) Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС №1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях за вих. №31/29/1248/24-3944-2024 від 05.07.2024, наданої на виконання ухвали суду від 04.06.2024 року, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 05.07.2024 року вантажний автомобіль ГАЗ 33021, 2001 року випуску, кузов [NUMBER] , VIN [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , н.з. [NUMBER] зареєстровано 09.06.2016 року за громадянином [PERSON] , [INFO] (а.с. 130) Також згідно відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за вих. № 31284/5/04-36-12-03-13 від 04.07.2024, наданої на виконання ухвали суду від 04.06.2024 року, за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 року відносно [PERSON] наявні суми нарахованого доходу, а саме: за 2016 рік 1940,00 грн, 4536,91 грн, 9763,29 грн, 30000,00 грн, 40000,00 грн, за 2017 рік 42000,00 грн. Відносно [PERSON] за вказаний період наявні суми нарахованого доходу, а саме: за 2015 рік - 1080,08 грн, 1200,00 грн. (а.с. 136-137) Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містить також стаття 368 ЦК України. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує. Згідно ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема серед іншого, можуть бути: транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved